- Dette har hendt... - Vi forener klanene og dere får ære.
Charles har kommet til Skottland og samler hæren sin.
Om vi skal redde klanen vår og landet vårt, må vi slå oss sammen.
Angus og Rupert!
- Har Colum ombestemt seg? - Han gjør som han vil.
- Vi er her. - Vi gjør dem til flotte soldater.
- Det er vår tid. - Mine menn svarer bare overfor meg.
Hvis du skal slåss med klanen Fraser, følger du ordrene mine.
Jeg ville gitt mitt liv for å se en Stuart på tronen.
Hvis vi har disiplin til å slåss sammen kommer vi til å vinne.
Released on www.DanishBits.org
Hvor mange falne menn hadde jeg sett?
Denne høylenderen som støtte på rødjakkene, var det siste offeret.
Opprøret Jamie og jeg prøvde å forhindre, hadde begynt.
Vårt eneste håp var at vi skulle klare å forandre utfallet.
Jeg fryktet at historien ikke ville bli skrevet om.
At uansett hvor mange slag vi vant, ville seieren være uoppnåelig.
- Hvor lang tid tar det å pisse? - Jeg kommer straks.
Hvor mange falne menn hadde jeg sett?
Altfor mange.
Der er fienden vår. Men om vi sitter her og tvinner tomlene...
Hva skal generalen gjøre, John... Unnskyld, kvartermester O'Sullivan?
Angripe, for pokker! Unnskyld, Deres Høyhet, -
- men jeg forstår ikke hvorfor general Murray kaster bort tiden.
Jeg skyndte meg hit med hæren min.
Skal vi forlate vår sterke forsvarsposisjon og gå til angrep?
Ja, det syns jeg. Tid er av ytterste viktighet.
Vi må ikke somle. Vi må gå til angrep og det med kraft.
Får jeg minne deg om-
-at vi må krysse Tranents enger.
Men "eng" er et fint ord for myra som ligger mellom oss og fienden.
En skotte har aldri skydd litt leire, særlig ikke når en fiende venter.
Hvordan kan en irsk offiser se bort fra faren med et angrep i en myr?
Endelig en fornuftig stemme. Kan du forestille deg det?
Hæren din vasser i leire mens en ødeleggende salve kommer mot dem.
Muskettene kan treffe på 90 meters avstand.
Kavaleriet kan kontrollere bakken og rapportere hvor fienden er.
En modig tropp dragoner kan gjøre forskjellen mellom seier og nederlag.
Ikke snakk om nederlag eller kavaleri som vi ikke har.
La meg minne generalen om at han befinner seg bak fronten-
- og trenger ikke å bry seg om treffsikkerhet.
- Hva er det du insinuerer? - Ingenting, sir.
Jeg er glad vi kan stole på våre modige soldater-
- som ikke frykter skuddsalver for å seire i prinsens og kongens navn.
La meg minne om at for noen uker siden-
- inntok vi byene Perth og Edinburgh uten å avfyre et eneste skudd.
La oss ikke glemme at de hilste meg med åpne armer.
Begge gangene slo vi til uventet, Deres Høyhet.
General Cope hadde ikke ventet oss og troppene hans flyktet.
- Det skjer ikke igjen. - Jeg kan avtale et møte med generalen.
Jeg kan foreslå et sjenerøst tilbud om han kapitulerer.
Jeg gir mitt ord på at hans menn uskadd får marsjere til England.
Jeg er overbevist om at han akkurat som jeg vil unngå blodsutgytelse.
Vi er tross alt brødre, alle sammen.
Selv som liten hadde du et varmt hjerte, men tiden for samtale er over.
Vi seilte hit fra Frankrike for å kjempe i en krig.
La oss sette i gang og få det overstått.
Jeg risikerer ikke å knuse hæren ved å beordre den til å krysse-
- potensielt livsfarlig grunn. Er det klart, Deres Høyhet?
Gå av og la prinsen finne en general med mer ryggrad.
- Pompøse avskum. - Hva sier jeg til klan MacDonald?
Be dem avvente videre ordrer.
Noe som kan ta tid.
Hvorfor må skotter være et så umedgjørlig folk?
Vi kan være sta nå og da.
Ganske ofte faktisk. Det kan irer også.
Vi må lykkes, James.
Jeg har lovet min far og jeg har lovet Gud.
Sann mine ord.
Skal din edle kone gi pleie til de stakkars menn som blir skadd?
Hun hjelper til å opprette et lasarett akkurat nå, Deres Høyhet.
Hils henne at prinsen vil at skadde briter tas hånd om først.
Britene er også min fars undersåtter og de skal tas vel hånd om.
De skal vite at skottene motvillig fører krig mot britene.
De er våre fiender, men snart er de våre venner igjen.
Britene har aldri vært skottenes venner.
Som din venn råder jeg deg til ikke å snakke sånn foran mennene.
De vil ikke sette pris på det.
Og jeg er tvilende til at min kone ville følge den ordren.
Kanskje ikke fra prinsen sin, -
- men lady Broch Tuarach adlyder sikkert sin herre og mann.
Nok!
- Sa du nok? - Det sa han. Jeg hørte det selv.
Spar det ølet til vi har vunnet det første slaget.
Hva vet dere to bønder om sånt?
Vi er bønder, men vi er her av samme grunn som dere. For blod og ære.
Dere skal ikke slakte griser, men menn.
- De vil gjøre det samme med dere. - Vi vet hva vi skal gjøre.
Vi gjør hva som må til for å få kongen tilbake.
Sier du det? Jeg tror dere flykter så fort dere hører første kanon bli avfyrt.
Trekk det tilbake!
Kom an! Jeg snitter deg opp.
Legg ned kniven før jeg den opp i ræva på deg.
Prøv, din horunge!
Hvordan skal man kunne sove i dette bråket?
Er det en dolk i din hånd?
Angus.
Dere kommer like godt overens som befalhaverne.
- Har vi fått ordrer? - Nei.
Generalen og O'Sullivan er bitre fiender.
De trenger en god omgang bank.
Det kreves mer enn det.
Vi trenger å rekognosere myra mellom oss og den britiske leiren.
- Vi må vite om vi kan ta oss over. - Skal vi angripe?
Om kvartermesteren får viljen sin.
Jeg syns at det er bedre å tvinge britene til å komme til oss.
Men ikke engang O'Sullivan vil slå til før vi har rekognosert bakken.
Men det er intet mindre enn et selvmordsoppdrag.
Spis og hvil. Spar whiskyen til vi har grunn til å feire.
Vi må prate.
Man kunne ri ned her og sjekke grunnen.
- Og få en muskettkule mellom øynene. - Ikke om man er klok og heldig.
Hvis bakken holder for en mann til hest, kan infanteriet ta seg over.
Er det deg selv du nominerer?
Hvis du skulle overleve galskapen-
- ville prinsen fått deg drept for at du utsatte deg selv for fare.
- Han ville ikke bli glad. - Nei.
Men noen må ta risken.
Jeg må bare holde utenfor deres våpens rekkevidde.
- 115 meter burde duge. - Jeg hadde tenkt meg 95 meter.
Rødjakkene kommer til å skyte som gærninger.
Jeg må sjanse, men det er verd det.
Jeg vil vise mitt mot for prinsen, lord Murray og de andre apene.
- Ålreit. 115 meter. - Der omkring.
Se.
Still dere opp.
Lad.
Innta deres posisjoner.
- En ekstraordinær mann. - Det er min venn Dougal MacKenzie.
- Hvem er du? - Din prins - Charles Edward Stuart.
Er du virkelig det?
Jeg prater med prinsen.
En ære å treffe deg, Deres Høyhet.
Rolig, gutt.
Fyr!
Vi har funnet ut alt vi trengte å vite. Det holder.
Kapituler.
Bravo!
Om jeg hadde 100 menn som du, ville krigen vært over i morgen.
Det vet jeg ikke noe om, men jeg har dessverre dårlige nyheter.
Jeg forstår.
Vi kommer ikke til å angripe via Tranents eng.
Vi kan ikke ta oss til britene og de kan ikke ta seg til oss.
Vi burde trekke oss tilbake til Edinburgh i ly av mørket.
Og la britene beleire byen?
Fienden er her, ikke i Edinburgh.
Finn en løsning på den fastlåste situasjonen, -
- ellers blir jeg nødt til å finne en ny general.
Du er en heldig jævel.
- Du bør få det plastret. - Det er bare en skramme.
Nå skal jeg skifte bukser. Dagens helt har gjort i buksa.
Dr. MacPherson forlot tydeligvis Tranent for noen dager siden.
Men han etterlot legevesken sin.
Instrumentene får vi bruk for, trolig mer enn legen.
Vi skal ta oss av de skadde.
Og det vet jeg at vi klarer.
Molly Coburn, du er sterk.
Jobben din er at alltid fylle på bøttene med vann fra brønnen.
- Ja, lady Broch Tuarach. - Det holder med Claire.
Fergus. Vær så snill.
- Jeg har glemt navnet ditt. - Alice McMurdo, frue.
Du har ansvar for honningvannet.
Hvordan kan søtet vann hjelpe skuddskader?
Ikke skadene, men det holder blodtrykket oppe.
Det er viktig. Det hever væskenivået og forhindrer sjokktilstand.
Fergus har ansvaret for peisen.
- Kvinnfolkarbeid. - Unnskyld?
- Ingenting, frue. Overlat det til meg. - Takk.
Frue, denne herren vil prate med kommandanten.
- Han har viktig informasjon. - Kan du forlate oss?
Sir.
- Richard Anderson fra Whitburg. - Lady Broch Tuarach. Claire Fraser.
Jeg har bodd her i hele mitt liv.
Jeg er lommekjent i dette området.
Det fins en vei ned fra åskammen der troppene er.
En smal sti som går forbi myra og som leder til britene.
- Jeg forstår. - Kan jeg få snakke med lord Murray?
Kan du finne din herre?
Hent ham. Han skal snakke med herr Anderson.
- Her? - Omtrent. Jeg er ikke flink på kart.
- Stien er ikke merket. - Men den er der.
Det er en smal sti som er vanskelig å se i dagslys og håpløs i mørket.
- Hvis man ikke vet hvor den er. - Og det gjør du?
Det gjør jeg.
Flaksen landet i fanget på oss. Dette kom beleilig.
Hvis vi våger stole på gutten.
- Er du villig til å lede oss over? - Vi har ikke noe annet valg.
Jeg vil ikke krige, men jeg leder dere dit.
Takk, herr Anderson. Vi setter pris på din hjelp.
Skulle ønske at John var her. Jeg vil høre meningen hans.
Jeg håper kvartermesteren henter proviant til hæren.
Venting kan bli ødeleggende.
Vi drar. Vi vender ikke tilbake før vi har seieren med oss.
Jeg påstår ikke at det skal skje, men om jeg faller, -
- vil jeg sette pris på om du så etter Bess og jordlappen.
Jeg gjør det samme for deg.
Min Marina og mine seks barn?
Dem ønsker jeg ikke engang min verste fiende.
Det fins noen mynter ved svinestien. Hun vet hvor de er.
Da er det avgjort. Mitt er ditt og ditt er mitt.
Du kan få mitt sverd og min dolk.
Og min skinnpung med alt innhold.
- Hva babler du om? - Hørte du ikke på de to?
Det er som hans er hans. Det som er mitt er ditt.
Hva skal jeg med et sverd som aldri har blitt brukt?
Tror du at jeg trenger en feit manns sverd dinglende ved min hofte?
Jeg etterlater Scarlet til deg også.
Hora Scarlet?
- Hore på deltid. Barpike på heltid. - Hun er ikke din å gi bort.
Det er hun visst.
Jeg gir henne til deg. Aksepterer du?
Nå har du sagt det. Hold klaffen før vi rammes av det onde øyet.
Hvis du ikke slutter å slipe snart, blir sverdet smalt som en nål.
Like bra at du letter hjertet ditt.
Hva det enn er.
Det er bare det...
Under et angrep har alle menn en rolle å spille.
Man innbiller seg at angrepets utfall avhenger av ens handlinger.
Hvis man tvinges til å såre en mann eller drepe ham, -
- er risken stor at man stirrer inn i øynene hans mens man gjør det.
Hvis man skulle bli drept, -
- vet man at minnet av en lever igjen i klanen.
Ens død har en mening.
Men dette er annerledes.
Vi tilhører en hær på 2000 mann.
Min og din død ville være meningsløs.
500 eller 1000 menn må dø for at våre dødsfall skal få en mening.
Ingen trøstende tanke før et slag.
Men det tynger meg.
Jeg har ingen trøstende ord å gi deg.
I Paris var jeg nær ved å ødelegge ekteskapet mitt-
-da jeg prøvde å forhindre dette.
- Jeg slo feil. - Vi slo feil.
Hvis det er noen trøst, føler jeg det samme som du.
Sånn er det.
Sørg for å få litt søvn i natt. Morgendagen blir hard for oss alle.
Jeg tror ikke at noen får sove i natt.
Jeg ber om tillatelse til å få slåss med dere.
Hvem skal se passe ilden på sykehuset?
Det kan en annen gjøre. Jeg kan snike meg inn i general Copes telt.
Jeg kan stjele sverdet hans. Han kan ikke krige uten.
Jeg tviler ikke på din dyktighet, men hvem skal passe på kvinnene?
Samme person som holder ilden i gang. Jeg vet ikke.
Vår lady Broch Tuarach, da? Hun er bare trygg i dine hender.
Du må bli her. Forstått?
Tiden er inne. Vi skal sende den britiske hæren til helvete.
Britene har ikke en sjanse.
Fins det ingen annen kvinne som kan kysse deg farvel?
- Ingen som vil ha ham. - På denne tiden i morgen...
kanskje jeg forblø i felten.
Du vil vel ikke at jeg skal tenke på at du nektet meg mitt siste ønske?
Du er skamløs.
Det er unødvendig å ta farvel siden ingen av oss skal møte Skaperen.
Neste gang vi ses feirer vi seieren vår og drikker en tår.
Frue.
- Pass godt på Jamie. - Alltid.
Vi kommer vel til å vinne i dag? Slik lyder vel historien?
- Ja, i dag vinner vi. - Han har rett.
Av sted, soldat.
Hvil dere. Det er en ordre.
Har noen sett Fergus?
Jeg forlater dere nå, general.
Jeg er ingen general, men Skottland takker deg.
- Sørg for at prinsen holder seg her. - Det skal jeg.
Må jeg minne dere om at dette er min hær?
Jeg skal lede dem på slagmarken. Det er min rettighet og min skjebne.
Jeg har et sverd og jeg har trent.
Dette opprøret overlever ikke om du dør.
Faren din vil ikke nyte å innta tronen om du ikke er med.
Det var fint sagt.
Men jeg tror ikke at min far nærer sterke følelser for meg.
Men du skal bli bak linjene med kvartermesteren og generalen.
- De skal være litt bredere. - Ja, frue.
Det ser bra ut. Fortsett.
Jeg vet hva dere alle føler.
Jeg har vært i deres sted.
Frykten og usikkerheten.
Men våre menn er avhengige av oss, og vi skal ikke svikte dem.
Kok dem igjen. De må være plettfrie.
Opp!
"Den som bor i den høyestes beskyttelse"-
- "og hviler i den veldiges skygge."
Hent mer ved. Vi trenger mye vann.
"Herren er min tilflukt og min borg, min Gud som jeg stoler på."
Bit hardt.
Ross? Kom med meg.
- Jeg beklager. - Beklager?
- Han er borte. - Claire.
Det er ikke mer jeg kan gjøre.
Kom tilbake!
Tilbake!
De britiske fangene er her.
Vi vil dere intet ille, men vi trenger hjelp.
Sorter dem etter hvor alvorlige skade de har.
- Kom med meg. - Dere to går dit.
- Legg ham i en seng. - Rupert trenger deg, frue.
- Jeg kommer straks. - Nei!
- Alina, ta over. - Ja, frue.
Du må redde ham. Han får ikke dø fra meg.
Molly, det må sys før det blir betent.
Gi meg varmt vann, nål og tråd.
Hvor er Angus? Er han søndersprengt? Fortell!
- Hva prater han om? - Kanonene. Det er ikke noe.
Kommer han til å overleve?
Jeg ønsker at jeg visste det, men han er sterk.
Hvis ikke såret blir betent, da...
La meg se på hodeskaden din.
- Øynene er klare. Er du kvalm? - Jeg har det bra.
Du kan ha en mild hjernerystelse.
Bli hos Rupert, men du må ikke sovne.
Jeg innrømmer at jeg er dødstrøtt, -
- men jeg skal holde øye med at den store magen heves og senkes.
- Så lenge den gjør det, er det håp. - Ja.
Dagen er vår, sassenach.
General Cope trekker seg tilbake og etterlater mange drepte og sårede.
Vi mistet ikke mer enn 50 menn. Det var over på 15 minutter.
Hvis vi har hatt hester hadde vi kunnet tatt general Cope til fange-
-og avsluttet opprøret med en gang.
Hvor er Fergus? Han ble med dere.
Slapp av. Han er der ute.
Fergus! Din skurk.
Hvorfor stakk du av sted? Jeg burde gitt deg en ørefik.
Er du uskadd?
Jeg drepte en engelsk soldat.
- Ikke si sånt. - Jeg tror at jeg drepte ham.
Han falt.
Jeg hadde en kniv. Jeg stakk ham.
Herregud, Fergus. Jeg er lei for det.
- Du er vel ikke skadet? - Nei.
Jeg er bare trøtt. Veldig trett.
Jeg skal gi deg mat og få deg i seng.
Dougal MacKenzie.
Kjenner jeg deg?
Løytnant Foster. Jeg gjorde deg og lady Beauchamp selskap til Brockton.
Den eneste ærbare rødjakken i lord Thomas' tropp.
Kan du vennligst ta meg med til deres lasarett?
Skal jeg bære deg til Tranent? Jeg er ikke ferdig med arbeidet her.
Har dere ikke slukket blodtørsten? Dere vant en stor seier i dag.
Og det blir mange flere.
En krigsleder burde vite bedre.
Jeg skal være ærlig: dere kan ikke slå den britiske hæren.
Dere vant et slag, men dere vinner ikke krigen.
Nåvel...
Bare Gud vet svaret på det.
Hvis det er slik...
skal jeg se etter deg i helvete.
Vi flyktet ikke.
Spekket beskyttet nok innvollene hans.
Det må være den tredje porsjonen han alltid tok.
Han kunne sannelig spise.
Kan spise, mener jeg.
Ta det rolig. Du ser helt ferdig ut.
Det har vært en lang natt.
Hva er det?
Det ser ut som om du er blitt trampet på av en hest.
Det ble jeg.
Britene hadde så det travelt med å retirere at en offiser red over meg.
Fyll denne.
En hest har gått på nyrene dine. Jeg vil se om det er blod i urinen.
Hold den mens jeg sikter.
6 pence på at du ikke klarer det derfra.
Det blir ikke lett, men for 6 pence skal jeg gjøre mitt beste.
Stillhet. La mannen konsentrere seg.
Madam Fraser, vi setter pris på ditt arbeid.
Deres Høyhet. Ikke gå i blodet. Gulvet er glatt.
Jeg takker deg på min fars vegne.
Dine gjerninger i dag skal minnes i all evighet.
Hvis vi hadde vunnet over utlendinger, hadde jeg vært overlykkelig.
Men siden det var over engelskmenn, gjør det meg sørgelig.
Jeg sier til dere alle at begge land er i min interesse-
- som i sannhet er ett land. Min far...
Seieren er vår! La oss begynne å feire.
- Dougal! - Hva er det som foregår?
Har du tatt deg av avskummet som om de var våre egne?
Vi lærte britene en lekse som de sent skal glemme.
Vi gjør slutt på dem.
- Mennenes død gjør ikke seieren større. - Kaller du dem menn?
Ja - menn!
De er min fars undersåtter.
Og hver mann er din bror.
Eier du ingen kristen barmhjertighet?
James, fjerne denne mannen fra dine tropper.
Det fins ingen plass for sånn respekt- løshet for engelskmenn i min hær.
Dougal MacKenzie er en sann kriger, Deres Høyhet.
Han er dyktig, tross sin dåraktige tunge.
Hvis hæren skal vinne, trenger vi alle krigere vi kan finne.
Ja, James. Og den raskeste hesten vinner sikkert løpet.
Men hva tjener det til om rytteren kastes ut av salen?
Hva skal jeg gjøre med en så blodtørstig barbar?
Vi forfremmer ham, Deres Høyhet.
Vi gjør ham til kaptein for de nydannede høylandsdragonene.
Gi ham 15 av våre beste ryttere og hester.
La ham følge etter fienden, rapportere når de forflytter seg-
- og sabotere materiell-leveranser. Vi får brukt hans evner.
Og du slipper å se ham igjen.
Du har et skarpt sinn, James.
Du står i gjeld til ham, din skurk.
Pass på at han ikke får angre sin sjenerøsitet.
Takk. Sannelig.
Du skal ikke måtte angre din sjenerøsitet.
Men jeg vet hva du holder på med.
Du forfremmer meg og forviser meg samtidig.
En sånn plan er verdig min bror Colum.
Angus, hvordan har Rupert det?
Prat med meg. Han er min venn også.
Claire.
Herregud, kanonkulen. Han har hatt indre blødninger hele tiden.
- Angus. - Er det ikke noe du kan gjøre?
Jeg trodde at seieren skulle smake søtere.
Krig smaker bittert uansett utfall.
Du hadde rett om Prestonpans, tross alt.
Ja, det hadde jeg.
Det betyr at jeg også har rett om katastrofen som venter ved Culloden.
Drikk, drikk, drikk, drikk
Drikk for kongens helse og varig fred
Slutt på bråk og mer penger dermed
Mens vi er i live la oss drikke mjød
Det blir ingen drikke etter vår død
Den som nekter oss en skål
Nå skal det drikkes, nå skal det drikkes
Drikk, drikk, drikk, drikk
Drikke gjør vi aldri uten skrål
---===DBRETAiL===---