Alexander Randall, bror av kaptein Jonathan Randall.
- Pratet du ikke med Mary Hawkins? - Kjenner du henne?
Du er syk, Alex. Det er ikke en sånn framtid Mary ser for seg.
Mary og Jonathan får et barn sammen.
Alex og Mary får ikke bli et par for Franks skyld.
Hvis vi ikke sender mennene våre i strid, vil opprøret dø ut.
- Dougal! Har Colum ombestemt seg? - Det blander jeg meg ikke i.
Vi seiler fra Frankrike for å utkjempe en krig.
- Du hadde rett om Prestonpans. - Da har jeg om Culloden også.
- Er det sant, Deres Nåde? Skal vi snu? - Vi tar oss over grensen. Hjem.
Released on www.DanishBits.org
- Hvor er vi? - Rett utenfor Inverness.
- Er det bra? - Vi får i det minste hvile her.
Nåvel. Du ser ut til å trenge hvile.
Adam!-Smiths!
Det var vanskelig å tro at disse var de samme modige krigere-
- som hadde beseiret den britiske hæren ved Prestonpans og Falkirk-
- og som stolt hadde marsjert inn i England.
Mangelen på mat og det harde været hadde gjort dem mistrøstige.
Vår verste mareritt var blitt sant.
Og jeg følte meg totalt hjelpeløs overfor dette faktum.
Bort med dine skitne labber!
Å miste et øye har ikke gjort personligheten din bedre, Rupert.
Hva er meningen med et opprør om man flykter fra kampen?
Jeg vet hva stakkars Angus hadde sagt.
Det samme som stakkars Kincaid:
"Det er på tide å snu oss rundt og vise dem ansiktene våre."
Dougal.
Jeg vet at troppene trenger søvn, men jeg vil vite hvor fienden er.
- Finn ut hvor nær de er. - Hestene må fores først.
Ta det som er igjen, men sørg for å finne den britiske hæren.
Vi trenger mat når vi vender tilbake. En havrekake om dagen holder ikke.
Murtagh, lord George vil innkalle til krigsråd innen kort tid.
Ri til Inverness og hent prinsen. Han er på Thunderton House.
Krigsråd?
Jeg tror vi tre vet hva det innebærer.
Cullodens heder ligger bare noen kilometer unna.
Du sa 16. april. Det er da historien skriver om slaget.
Tre dager fra i dag.
Alt arbeidet og all planleggingen.
Hvordan i helvete havnet vi her?
Akkurat som du sier, sassenach. Vi prøvde i det minste.
Men vi skal ikke vifte med hvitt flagg ennå. Vi kan unngå kampen.
Hvis jeg kan få Charles på bedre tanker.
Vi må se til mennene våre.
Forhåpentligvis fins det noe å spise på dette gudsforlatte stedet.
Jeg må dra til Inverness og fylle på medisinske forsyninger.
Jeg blir ikke lenge borte.
Ingefær, kamille og arsenikk.
- Skal det være noe annet, frøken? - En flaske laudanum.
Det er andre flasken denne uke. Det er en veldig sterk medisin.
En flaske laudanum, takk.
Mary?
- Claire. - Hva i all verden gjør du her?
Jeg antar at du er her med jakobittene og at kampen er nær.
Ja, det virker sånn.
Men hva gjør du her? Vi sendte deg hjem igjen.
Ja, men så kontaktet Alex meg.
Du hørte rett. Jeg er her med Alex Randall.
Han er assistent til formannen på et stort engelsk gods i Inverness.
Jeg bestemte meg for å bli med. Alex og jeg skal gifte oss.
- For noen glade nyheter! - Jaså?
- Du lot som om du var min venn. - Jeg er din venn.
Alex fortalte at du overbeviste ham om å holde meg igjen i Paris.
Helsen hans er veldig dårlig. Han kunne ikke få jobb...
- Her er ditt laudanum, frøken. - Takk.
Mary. Jeg er lei for...
den smerte jeg har forårsaket dere. Jeg burde ikke blandet meg inn.
Situasjonen var... komplisert.
- Hvordan har Alex det? - Han klarer seg.
Jeg tar meg av ham. Utleieren har gitt meg medisinske råd.
Jeg forstår.
Jeg kan kanskje komme innom. For å treffe Alex og be om unnskyldning.
Om du vil.
Vi har et rom på McGilvreys pensjonat.
Mine herrer, jeg har nøye studert situasjonen vår og valget er enkelt:
Beste stedet å kjempe mot fienden ligger noen kilometer herfra.
Cullodens heder. Er vi enige?
Ja.
Det er den perfekte stedet... for britene.
- Jeg er enig. - Hedene er flate og jevne.
Uten kavaleri og artilleri knuses vi før vi engang når fram til fienden.
Fraserklanen, kanskje. Men MacDonaldklanen klarer det.
- Og Cameronklanen. - Hvorfor kjempe i det hele tatt?
Jeg ber deg å besøke leiren, Deres Kongelige Høyhet.
Da kan du selv tilstanden til hæren din.
Mennene er for utmattet for kamp.
- Jeg nekter å høre på feigingen her. - Nok nå!
Det handler også om det franske gullet.
En stor last skal, som dere kanskje husker, skal ha seilt fra kontinentet.
Med disse midlene kan vi skaffe mat og våpen.
Mens vi venter på skipet deler vi hæren i mindre enheter-
-som kompliserer det for britene.
Når vår menn er uthvilt og har alt de trenger, -
- velger vi det stedet for kamp som passer oss bedre-
- og seirer over fienden en gang for alle.
James.
Du er min mest lojale våpenbror og venn.
Men jeg er ingen skremt hare som britene kan jage av sted.
Jeg er mann og jeg er soldat.
Og jeg har tenkt å opptre som en.
Jeg er lei av retrett.
Troppene skal hvile og så marsjerer vi mot Culloden.
Mine herrer, Gud vil sørge for oss. Vi adlyder Ham.
Må Gud se til oss i nåde.
Jeg har løst opp litt arsenikk i teen din.
Arsenikk gir ham farge i kinnene, men det hjelper ikke mot hosten.
Madam Fraser, så godt det er å se deg.
- I like måte, Alex. - Spar på kreftene.
Hun har rett.
Jeg lager et grøtomslag som lindrer muskelsmerten i bryst og rygg.
Johnny?
Du husker vel fru Fraser?
Du nevnte ikke om enda et besøk i ditt siste brev.
- Hvor er uniformen din? - Jeg ble innvilget permisjon.
Jeg ville ikke vekke oppmerksomhet.
Så godt å se deg, Johnny.
Du skal vel ikke forlate oss?
- Jeg vet ikke hva vi gjør uten John. - Hva mener du?
Alex har ikke arbeidet på flere uker. John betaler regningene våre.
Når tror du at han kan begynne å arbeide igjen?
Mary.
Jeg tror at du burde ta opp igjen kontakten med familien din.
- Da har du et sted å gå når Alex... - Når Alex hva da?
Han vil ikke kunne arbeide igjen. Det kan ikke helbredes. Jeg er lei for det...
Men han må bli kurert.
Herregud, er du gravid, Mary?
- Vet Alex om det? - Ja. John også.
Alex spør etter deg.
Madame Fraser.
Claire!
Ikke la ditt sinne gå ut over broren min. Alex har hostet stygt i flere uker.
Hans ungdommelige vigør drukner i blod og slim.
- Kurer ham. - Jeg har forklart at det ikke går.
- Hva mener du? - Alex kan ikke bli kurert.
Men du kan lindre smertene hans.
Jeg ber ikke for min skyld. Jeg ber for min bror og Mary.
Og deres ufødte barn.
Hvis jeg skal gjøre det vil jeg ha noe i gjengjeld.
Du skal si hvor Cumberlands hær er.
Jøss, kjøpslår du med en uskyldig manns lidelse?
Du imponerer meg, fru Fraser.
Kvinnen jeg en gang var er borte, kaptein Randall.
- Vi blir aldri kvitt ham. - Denne gangen kan han være til nytte.
Nairn? Er du sikker på at Randall sa at Cumberlands hær er ved Nairn?
Ja.
Det er bare to mil unna.
Om to kvelder skal de feire Cumberlands fødselsdag der.
Det var veldig interessant informasjon, sassenach.
- Hvis det er sant. - Jeg tror ham faktisk.
Vanligvis ville jeg ikke det. Vi kan vel få det bekreftet?
Ja.
Jeg vil gå tilbake og pleie Alex. Jeg vet at det ikke betyr mye...
- men jeg skylder Mary det. - Tenk om Alex dør i din pleie?
Hva hindrer den onde jævelen fra da å drepe deg?
Murtagh kan bli med meg.
Opp med deg, ditt late svin.
Vil du vennligst si hva McKenzie gjør her?
Det ville jeg om jeg visste.
Godt å se noen kjente ansikter.
Jeg beklager at Angus er død.
Jeg trodde alltid at du skulle falle med den lille drittsekken.
Det gjorde jeg også.
Hvor lenge skal jeg måte stå på mine skranglete bein?
Gi meg en seng å hvile på.
Og hent min broren og min nevø.
Du kaster bare tid med alt pirking og klemming.
Healeren som tok over etter deg har sett mer og mer innesluttet ut.
- Med rette, dessverre. - Jeg har vært døende i flere år.
Det er en trettende prosess.
Jeg ønsker slutten velkommen.
Er det derfor du har reist så langt i din skrøpelige tilstand?
For å skynde på døden?
Broren min får fremdeles tilfredsstillelse av å se meg vente.
Dougal Isna er her i leiren. Han er ute på speiding.
Jeg har alltid sagt at du er en smart gutt.
Gi broren min nok makt til at han skal være fornøyd, -
- men ikke så mye at han kan gripe etter mer.
Det er som om du leser tankene mine.
Mens vi venter på ham, vil jeg snakke med Claire alene.
Jeg er i nærheten om du trenger meg.
Her.
Min dyktige gutt.
Jeg priser deg for et sånt beundringsverdig ekteskap, Claire.
Jeg husker en tid da du så på det med mindre blide øyne.
Jeg tok feil.
Det er en av gledene med å dø.
Jeg kan endelig innrømme mine feil.
Den gjør det også lettere å be om tjenester.
Og jeg trenger en av deg, Claire.
Smerten... blir mer trettende for hver dag.
- Jeg skal hente litt opium. - Opium? Nei, nei.
Opium svekker bare sansene mine.
Jeg ville foretrekke noe mer endelig.
Er ikke selvmord en synd?
Hva gjør en synd til for en synder?
Geillis Duncan ga mannen sin en rask død.
Jeg ønsker det samme.
Det gikk kanskje fort, -
- men å dø av cyanidforgiftning er en smertefull slutt på livet.
Jeg lar deg ta deg av detaljene.
Jeg stoler på at du er mer barmhjertig enn den tispen var mot Arthur.
Ikke snakk stygt om min venn Geillis.
Minner...
De holder seg ferske enn lenger enn sår.
Men jeg har litt nyheter som kan gi deg fred i sinnet.
Geillis' barn lever.
- Hvordan? - Hun ble ikke brent før etter fødselen.
En gutt.
- Hvor er han nå? - Hos William McKenzie og Sarah.
De har ingen egne barn.
Vet Dougal om dette?
- Han har aldri nevnt noe barn. - Enda en feil han må leve med.
Det er giftsjasmin.
Det blir som å gli inn i en dyp søvn.
Når du er klar.
Hva det nå er verd...
så har du min dypeste takknemlighet.
Pust.
- Hva gjør du? - Tenn en voksspire, Mary.
Alex.
- Han kan ikke røyke det. - Det er tørket hestehov og hagtorn.
- Han kan knapt puste! - Dette hjelper ham å puste.
- Jeg vet hva jeg gjør. - Hjelp til. - Nei, nei.
Vær så snill?
Hold dette opp mot ansiktet hans og dekk nese og munn.
Pust det inn. Pust dypt. Sånn ja.
En gang til.
Langsomt, Alex.
Pust dypt.
Dypt og langsomt.
- Dypt og langsomt. - Sånn ja.
Det kommer til å ordne seg, Mary.
Sånn ja.
Fru Fraser.
- Han har det vondt. - Ja, jeg vet det.
- Kanskje litt mer arsenikk? - Nei, det nytter ikke.
Opium om han trenger å sove.
Men det er ikke mer jeg kan gjøre. Jeg beklager.
Beklager? Du sa at du skulle hjelpe ham.
Jeg kan lindre smerten hans, men ikke helbrede ham.
- Trenger du noen å slå, så slå meg. - Hold opp, begge to!
Johnny.
Hva er det, Alex?
Jeg vil at du gjør noe for meg... for oss.
Hva som helst.
Det er ingen lett sak å be om.
Men av din kjærlighet til meg...
Alex, jeg vil ikke la Mary eller barnet mangle noe, det vet du.
Takk.
- Jeg har sendt etter presten. - Presten?
Nei, nei, ikke den siste olje ennå.
For vielsen din.
Vielse min?
Du og Mary, kjære bror.
Jeg vil at du skal ta deg av henne, Johnny.
Vi vil at barnet vårt...
skal få navnet Randall.
Det skjer om du ekter henne. Jeg kommer til å sørge for henne.
Som hennes mann kan du gi Mary og barnet en stilling i samfunnet.
Mye bedre enn jeg hadde kunnet.
Jeg betror velferden til jeg elsker mest...
til den som jeg har elsket lengst.
Du tror at jeg ikke er klar over den tjukke muren som du har reist-
- for å beskytte deg selv fra omverdenen.
Men jeg kan vitne om din ømhet.
Jeg har vært begunstiget av din sjenerøse sjel.
Det er mannen inni deg som jeg betror med min elskede...
og mitt barn.
Jeg er lei for det.
- Kaptein Randall! - Hvor pokker skal du?
- Vær så snill, Claire! - Jeg må prate med ham.
Jeg kommer.
Hold det opp mot ansiktet hans igjen.
Pust.
Hvilke nyheter har du, Dougal?
- Britene har leir i Nairn. - Det er det jeg har hørt.
Jeg ønsker at du kunne fått høre det før den lange rideturen.
Britene skal visst feire Cumberlands 25-årsdag.
Vi så ingen tegn på det. Hvor hørte du det?
Claire hørte det av en britisk offiser.
- Jonathan Wolverton Randall. - Black Jack Randall?
Det var en ordentlig vise han dro. Vi tror vel ikke på drittsekken?
Ikke bare hans ord. Jeg har sendt speidere til Inverness.
Britiske kvartermester har blitt sett handle vin og kjøtt.
Mat og drikke er det eneste jeg har tenkt på under hjemreisen.
- Hva er det? - Vi har ikke mye føde her.
- Og du må dessverre vente. - Hvorfor? Magen skriker av sult.
Colum er her.
Du oppmuntrer galskapen. Alt for å redde Frank Randall.
Har vi ikke lidd nok for det mytiske svinet?
Frank er verken en myte eller et svin.
Vel, la oss ofre lammet til den gale, slemme ulven.
Det kan synes som jeg har inngått en avtale med djevelen selv, -
- men Mary og barnet trenger en ektemann, ellers sulter de i hjel.
Da gifter jeg meg med henne.
Hun er ikke den slags kvinne jeg hadde tenkt meg.
Ikke at jeg tenker så mye på det.
Og jeg er ikke heller hva hun vil ha, om vi skal gå etter Alex Randall.
Men vi kan komme overens med tiden.
Folk gjør det.
Jeg har aldri fått bli far, men Jamies foreldre valgte meg som gudfar.
Jeg har våket over ham og han ble en ordentlig mann.
Du har vært en fantastisk gudfar.
- Mary kunne prise seg lykkelig. - Men...?
Det er krig.
Du kan dø i morgen, eller dagen etter. Hvordan vil det gå for dem da?
Kaptein Randall kan møte samme skjebne.
Ja, men som Randalls enke har hun rett til hans eiendom og pensjon.
Dessuten er familien hans adelig, noe faren hennes kan akseptere.
Mer akseptabel enn en gammel skotte uten hjem og midler?
- Ja, dessverre. - Ja da.
Her er det.
Vent her. Det går nok bedre om jeg går alene.
Hva slags gud skaper en verden der monster trives-
- og skjønnhet og renhet belønnes med fattigdom og død?
Samme gud som også tilbyr en mulighet til godtgjørelse.
Du må hjelpe meg å få ham på andre tanker.
Alex må gifte seg med jenta og gi barnet en far og et navn.
- Jeg sørger for at... - Hva skjer med Mary om du dør?
Din forbannelse.
16. april 1746.
Ja, dagen da du dør.
Det er bare noen dager igjen.
Som svigerinne til deg får hun ingenting, men som din enke...
Tenk om forbannelsen din slår feil og verden fortsetter som før?
De godhjertede blir kvalt til døds i blodet sitt.
Kanskje får de hjelp...
av monstrene som fins blant dem.
- Har du noensinne såret broren din? - Aldri.
Denne immunitet holder kanskje for de han holder kjær.
Kanskje det.
Er det nok for deg?
Iblant er det alt vi får.
Fortalte han aldri...
om alt jeg gjorde mot ham i det rommet?
Jo.
Jeg vet hvilke lyder han utstøter når alt håp er ute.
Og jeg føler ingen anger.
Smerten, frykten...
Jeg fråtser i det.
Vil du virkelig ha Mary i min seng?
Hjelp meg...
å overtale broren min til å glemme det.
Alex hører ikke på meg.
Men du sender broren din i graven med et knust hjerte.
Hvis du elsker Alex, så stoler jeg på at kjærligheten er sterk nok-
- til at du skal tøyle impulsene dine når det gjelder Mary.
Det smerter meg å se deg så syk, min bror.
Gratulerer med din evne til å skjule det så godt.
Det kommer i så fall av at jeg gleder meg over din forvandling.
Hvilken forandring?
Slutte MacKenzie til rebellene-
- så vi kan gjeninnsette kongen på sin rettmessige trone.
Tror du at jeg har blitt jakobitt?
At jeg har tenkt å lede MacKenzieklanen utfor stupet med dere andre?
Jeg er kanskje døende, men jeg har ikke blitt naiv.
Hvis du ikke er her for å hjelpe oss, hvorfor kom du da?
Det fins tvister som angår klanen som må løses før jeg dør.
Jeg har uttrykt mitt ønske om at min sønn Hamish-
- skal bli klanen McKenzies neste høvding.
Hamish er bare en ung gutt.
Hvem skal lede klanen og gi ham råd til han er gammel nok?
Ned Gowan kan lære ham opp i klanlovene.
Jeg har dessuten valgt en formynder som klanen følger-
-til Hamish er oppgaven moden.
Denne manns oppgave blir å ledsage Hamish inn i manndommen-
- og sørge for at han lærer hva som er best-
-for klanens framtid.
Så han på den måten kan vise at han blir en verdig høvding.
James Fraser, jeg tilbyr deg formynderskapet.
Velger du en Fraser foran en McKenzie?
Foran din egen bror?
Nekter du meg det når jeg ifølge loven har rett til å etterfølge deg?
Han er vår søsters sønn, Jamie.
Han deler vårt blod.
Dessuten tviler jeg på at min støtte holder-
- for å overbevise klanen om å velge deg til høvding.
Skulle ikke MacKenzieklanen følge meg?
Min bror, hvis du er halvparten så populær som du tror du er, -
- ville din så kalte hær bestå av mange flere.
- Har du aldri tenkt på det? - Herregud!
Jeg elsker Hamish og han er glad i meg. Han kjenner jo knapt Jamie.
Han er ditt avkom som du så gjerne minner meg om.
- Jeg vet at du holder av gutten. - Og jeg vet grunnen til dette.
Det er din siste sjanse til å straffe meg for at jeg ga deg en sønn.
Jeg har ikke styrke nok til å krangle.
Det er klanens framtid som har makt over tankene mine.
Og jeg skal gjøre alt i min makt for å sikre dens framtid.
Og hva er det for framtid?
Tror du virkelig at Jamie vil gjøre noe annerledes?
Når du slutter øynene for siste gang, vil han samle troppene-
-og de vil kjempe og dø for vår sak.
Til helsike med ønskene dine.
Jeg er beæret...
over tilliten du gir meg.
Men Dougal har rett.
Jeg vil bruke alle midler for å beseire britene.
Det innbefatter også å heve Mackenzies fane.
Jeg tviler ikke på din kampånd.
Men jeg vet at du ikke ofrer dine menn unødvendig.
Hvis vi taper kampen...
setter du dine menns liv foran alt annet.
Si at du vil gjøre det samme. Si ordene og men det du sier.
I både hodet og hjertet. Da er formynderskapet ditt.
Min stakkars bror. Jeg har levd mitt liv i en krøplings kropp-
- og han har levd sitt med en krøplings forstand.
I gode og onde dager være henne tro til døden skiller dere?
Ja.
Miryam, tar du denne mann til din ektemann-
-og leve med ham i ekteskap?
Lover du å elske, trøste og ære ham i gode og onde dager?
Og være ham tro til døden skiller dere?
Det er i orden.
Ja.
Kan vitnene love å gjøre alt i deres makt for å opprettholde ekteskapet?
Ja.
Ja. Få det overstått nå.
O, nådige og evige Gud
Forbarm Deg over denne mann og kvinne som søker velsignelse...
En overraskelsesangrep?
Under Cumberlands bursdagsfeiring?
Jeg lover at det blir en bursdag han sent vil glemme.
En bursdag og en begravelse på samme dag?
- Det er verdt å feire. - Det virker lite høvisk.
Det er ikke noe høvisk med krig.
Det betyr en marsj på to mil om natten.
- Klarer de en sånn prøvelse? - De har ikke sviktet oss ennå.
Lord George leder den ene kolonnen og jeg den andre.
Sammen fanger vi engelskmennene mellom oss.
John? Jeg vender meg til deg som alltid.
Planen har sine fordeler, det innrømmer jeg.
Jeg har tenkt å godkjenne den på ett vilkår.
Fraser og generalen rir sammen.
- Prinsen og jeg leder den andre. - Er det klokt?
Vi går med på vilkårene.
Ålreit, mine herrer. Da var det bestemt.
Hør meg.
Jeg tar med meg min fineste flaske vin som gave til Cumberland.
Og jeg skal gi den til ham når han er min fange.
Det skal bli ytterst underholdende å se reaksjonen hans.
Jeg har drikke med meg.
Kan du ikke la meg være i fred?
Du stinker av sur vin.
Det gjør jeg.
Det var alt jeg kunne finne.
Jeg har drukket mer enn en hest ville klart.
Men likevel er jeg helt edru.
Det virker som om den tok slutt.
Nåvel.
Kanskje like godt det.
Gud vet at jeg ikke vil påskynde ditt frafall.
Du kan ikke lenger såre meg.
"Såre deg"?
Hva med all smerte du har forårsaket meg i dette miserable livet?
Ditt liv er ditt eget.
Jeg tar ikke ansvar for det.
Jeg husker fremdeles dagen.
Den dagen du kom tilbake etter at du var blitt kastet av hesten.
Jeg tror det var en hingst.
Altfor vill for en tiåring.
Du var alvorlig skadet, men...
jeg visste at du ville komme deg.
Du er storebroren min. Du kan aldri skade deg.
Det var iallfall det jeg trodde.
Men du forrådte meg.
Istedenfor å bli bedre, ble du verre.
Og jeg studerte deg. Hver eneste dag.
Lemmene dine ble mer og mer forvridd.
Jeg så hvordan du krympet.
Og jeg hatet deg for det.
Og av hatet... ble det tårer.
Jeg gråt mer enn jeg noensinne har gjort før eller siden.
Verdenen ble aldri den samme igjen.
Du ødela den.
Ikke noe svar.
Svar, for helvete.
Svar!
Bror?
Min bror...
Du vendte meg ryggen en siste gang.
Du etterlater meg alene i mørket.
Verdens mørke.
Og alt jeg ville si deg...
blir igjen inni meg.
Her.
Usagt for alltid.
Og alt dette bare fordi du ikke kunne holde deg på hesteryggen.
Jeg fatter ikke at du oppmuntret pikebarnet til å bli hans kone.
Jeg oppmuntret henne å bli hans enke.
Black Jack dør i morgen under slaget ved Culloden.
Men om vi lykkes i natt, blir det ikke noe slag.
- Da dør han på en annen måte. - Og ellers?
Da er jeg villig til å holde løftet jeg ga deg i Paris.
Å hjelpe meg... å drepe ham?
Deg vil jeg ikke ha som fiende, sassenach.
Vær forsiktig.
Hvor i guds navn er imbesilen Karl? Han er flere timer for sen.
Hæren er utslitt. Vi stoler for mye på sultne soldater.
Heller en sultende skotte enn en beruset britisk soldat.
Vi kan gå til angrep nå og håpe at prinsens menn kommer.
Sjansene våre er større her enn på Cullodens heder i morgen.
Prinsens følge har snudd. De red seg vill i mørket.
- Troppene hans er spredd overalt. - Jeg signaliserer angrep. Vi er her.
Med en brøkdel av styrken. Snart er det lyst og da blir vi oppdaget.
Jeg er må avblåse angrepet.
Vi marsjerer tilbake til Inverness.
General!
I morgen får prinsen sitt slag...
ved Cullodens heder.