Раніше у серіалі...
Ходімо зі мною.
Я не можу. Моє місце тут, у Каллоденській пустці.
Тож якщо наша теорія вірна,
Джеймі вдалося прожити ще 20 років після Каллодену, отже 1776-й рік.
Я його знайшов. «Свобода й віскі нерозлучні».
Лише той, хто знає щось про майбутнє,
міг цитувати рядки, які тоді ще не були написані.
Поглянь на ім'я друкаря.
Александр Малкольм.
Александр Малкольм? Це ж Джеймі? Тоді ти можеш повернутися.
У всіх нас свої таємниці.
Навіть одноокий таке помітить.
Незабаром юний Віллі й сам усе побачить.
Якщо я піду, ми можемо вже більше ніколи не побачитись.
Ти зможеш із цим жити? Бо я не знаю, чи зможу.
Ти залишила Джеймі заради мене.
А тепер я мушу тобі його повернути.
Ось так.
Я не хочу, щоб Ви вештались Гай-Стріт
у такому неохайному вигляді.
Ну...
У Вас перевага - ви можете мене роздивитись зблизька.
Чи, можливо, щоб щось привести до ладу, потрібна жіноча рука.
Із цим я сперечатись не буду.
Розумний вибір.
Доброго ранку.
А. МАЛКОЛЬМ ДРУКАР І ТОРГОВЕЦЬ КНИГАМИ
Він іде.
Можете виходити.
Сморід від водоростей та віскі вас видав.
Не хвилюйся, Макдубе. Це ж лишень ми.
Юний Йен сказав учора, що ми можемо тут заночувати.
Ми втратили місця в пансіоні.
Тож тепер доводиться спати в доках.
Ви ж хоч не через парадні двері заходили?
А я тобі казав, що він нам не зрадіє.
Я вас попереджав не вештатись тут засвітла.
Я не можу дозволити, щоб цей бізнес пов'язували з такими, як ви.
Не хвилюйся ти, Макдубе.
Ми зайшли, коли було вже темно, хоч око виколи. Нас хіба що сичі бачили.
Ну, якщо ви вже тут, зробіть хоч щось корисне.
Це...
слід доставити в Арброт.
Власник «Трьох будяків» - папіст.
Передайте йому це.
ЗРАДА? Життя лиш за Шотландію
Щойно впораєтесь,
не затримуйтесь там, щоб перевірити якість місцевої випивки або жінок.
Та ми й не збиралися.
Та ні, збиралися. Саме тому я кажу вам цього не робити.
Ти нам не довіряєш, Макдубе?
Я б вам життя своє довірив.
Біда в тому, що я б не довірив вам ваші життя.
Будьте обачними.
Це тягне на держзраду.
Як спіймають, теліпатиметесь на шибениці.
Ці голодранці тут... знову.
І тобі доброго ранку, Джорді.
Той чиряк у тебе на шиї все більше.
Ти б вирізав його, поки не став причиною чергової хвилі чуми.
Це просто зоб, а не інфекція.
Ти як говориш, таке враження, що в тебе на шиї немовля висить.
Зважаючи на те, що я у Вас на службі, я мушу сюди приходити,
та чи мушу я терпіти насмішки Вашої ватаги?
Ні. Ні, ти правий.
Та ми ж не зі зла.
Еге ж. Це значить, що ти нам подобаєшся і все.
Ну, то вибачте мені, якщо я не в захваті від вашої любові.
Через чорний хід вийдете. І поспішіть.
-Поки не з'явились покупці. -Еге ж, Макдубе.
Поки ти не зайнятий, Джорді, нам треба ще поташу для пресів.
Звісно.
Може, сьогодні ввечері, поки я ще не піду додому,
Ви поділитесь зі мною ще якимись дорученнями,
щоб я міг виконати їх по дорозі до крамниці.
І не ходити туди-сюди.
То ти там, Джорді?
Тебе хоч за смертю посилай.
Ти куди ходив за тим поташем? До самого Глазго?
Це не Джорді.
Це я...
Клер.
Заспівай мені пісню
Про дівчину, яка зникла
Може, ця дівчина
Це я?
З веселим серцем
Одного разу вона відпливла
Морем
До неба
Хвилі і вітер
Острови та моря
Гори, дощ і сонце
Усе, що було добре
Усе, що було гарно
Усе, що було мною
Зникло
Заспівай мені пісню
Про дівчину, яка зникла
Може, ця дівчина
Це я?
З веселим серцем
Одного разу вона відпливла
Морем
До неба
Ти справжня.
Як і ти.
Я думала, що ти загинув.
Клер...
Що це?
Я думав, що взагалі клепки втратив і обіссявся,
але все гаразд.
Просто перекинув кухоль елю.
Ти не проти?
Зовсім ні.
Ми ж одружені.
Принаймні, я так думаю.
Еге ж.
Так і є.
Я ніколи його не знімала.
Я хочу...
Я дуже...
хотів би тебе поцілувати.
Дозволиш?
Так.
Я так давно цього не робив.
Я стільки разів тебе бачив.
Ти так часто до мене приходила...
Інколи уві сні...
Коли мене лихоманило.
Я так боявся, і був сам-один, і я знав, що мусив померти.
Коли ти була мені потрібна, я бачив тебе з посмішкою на вустах.
Твоє волосся крутилося навколо обличчя.
Ти ніколи мене не торкалася.
Зараз я можу тебе торкатися.
Не бійся.
Тепер нас двоє.
Я звільняюся!
Я протестант.
Одна справа - працювати на папіста,
але працювати на аморального папіста - це вже інше.
Джорді...
Робіть що хочете, чоловіче,
але оргії посеред крамниці - це вже занадто.
Ох, Господи Боже. Ще навіть не полудень.
Сподіваюся, у тебе не буде неприємностей.
Він повернеться. Він живе по той бік вулиці. Я все йому поясню.
Бозна-як.
У тебе є інша пара штанів?
Еге ж. У коморі.
Підеш зі мною?
Як не вважаєш це аморальним.
Дуже...
Дуже добре тебе знову бачити, Клер.
Я ніколи не думав, що...
Наша дитина.
Ось...
Мені здалося, ти хотів би...
побачити нашу дочку.
Дочку?
Нашу дочку?
Вона...
Вона знає?
Знає.
Що за чорт?
Це фотографії.
Їх роблять за допомогою штуки під назвою «камера».
Вона захоплює подобу людини,
як картина... але за допомогою світла.
Боюся, щоб роздивитися, мені знадобиться це.
Я ношу їх лише для читання.
У мене роками був яструбиний зір,
але він уже не такий гострий.
Ти ефектний, як завжди.
Я не схожий на старого?
Звісно ж ні.
Я знаю, що ми обоє...
прожили кілька років, і все, що до цього додається.
У мене є трохи сивого волосся.
Я його зафарбувала.
Хотіла виглядати...
Ну, такою ж, як коли ти мене вперше побачив.
Час не має значення, сассенах.
Для мене ти завжди будеш красунею.
А тепер...
покажи мені мою дочку.
Її ім'я.
Як ти її назвала?
Бріанна.
Яке жахливе ім'я для маленької красуні.
Воно не жахливе.
Воно прекрасне.
Я обіцяла тобі назвати нашу дитину на честь твого батька Браяна.
Бріанна.
Прекрасно.
Розкажи мені про неї.
Якою вона була, коли була малою?
Що вона сказала, як навчилася говорити?
«Пес». То було її перше слово.
-А другим було слово «ні». -Еге ж.
Такому вони швидко вчаться.
Вона була такою маленькою.
Вона так добре спала.
Часто посміхалася уві сні,
як і ти.
У неї твоє руде волосся.
Як і в її сестри...
Фейт.
Так.
Тоді їй було сім.
Це було на випускному. Моєму випускному з медичної школи.
То ти тепер лікар?
Хірург.
Ти завжди ним була. А тепер у тебе є й належний титул.
Це вона вдома.
І...
А це вона з Димком, нашою собакою.
Собакою?
Що це за собака така?
Ньюфаундленд.
Вона дрова коле, еге ж?
Ну, зими в Бостоні бувають такими ж холодними як і в Шотландії,
але коли тепло, вона любить плавати.
Це коли ми влітку були на узбережжі разом з її друзями.
Ісусе.
Тільки не каже мені, що вона плаває в тій...
Тій риболовецькій сітці, та ще й з хлопцем?
Це бікіні.
У 1968-му році таке всі дівчата носять.
Якщо це через бікіні, я тебе запевняю,
що для того часу це достатньо пристойно.
Я маю тобі щось сказати, Клер.
У мене є син...
Віллі.
Я нікому про нього не розповідав, навіть Дженні.
Це...
Це сталося,
коли я був у Англії
на службі в сім'ї Дансені.
Він...
Я не міг сказати, що він мій.
Він байстрюк.
Я його від малечку більше не бачив.
Я більше його ніколи не побачу, хіба що...
можливо, на...
такому портреті.
Ти кохав його матір?
Ні.
Вона померла при пологах.
Я винен в її смерті...
перед Богом.
Можливо, навіть більше, саме тому, що я не кохав її.
А який він? Твій син?
Зіпсований...
упертий...
невихований...
галасливий...
із жахливою вдачею.
І гарний...
красивий... непосидючий та сильний.
І твій.
Мій.
Я знала...
коли вирішила повернутися...
що в тебе має бути своє життя.
Клер...
ти залишила Френка, щоб повернутися?
Ні.
Він помер кілька років тому.
Але...
коли ти повернулася, він тебе прийняв? Він усе ще кохав тебе?
Так.
І що ти йому розповіла про мене?
Усе.
І більше ми про це ніколи не говорили.
Для нього це було важко.
Але він любив Бріанну, тож у нас вийшло.
Тож...
ти була з ним щасливою?
Я була щасливою ростити з ним Бріанну.
Він для неї став прекрасним батьком.
Ісусе.
Таверна. Я забув.
Забув що?
Я мав бути там о першій. Зовсім із голови вилетіло.
Підеш зі мною?
Навіть дикі коні мене не втримають.
Тож після Каллодену за принцом Чарльзом багато років полювали.
Власне, він навіть перевдягнувся жінкою
і втік на острів Скай, допоки його брат не приїхав і не врятував його.
Тож із ним усе гаразд?
На сьогодні, так. Він живий.
Але надто щасливого життя в нього не буде.
Клер.
Міледі?
-Фергюсе? -Ви повернулися?
Фергюсе.
Це диво.
Господь Вас повернув.
Дай-но подивитись на тебе.
Ти став таким ошатним юнаком.
Еге ж. Став.
Я думав, що примару побачив. То це справді Ви?
Справді.
Що сталося?
Втратив у бійці з червоними мундирами, міледі.
Еге ж, із честю.
Де Ви були всі ці роки? Ми думали, що Ви померли.
Після Каллодену я...
Я думала, що всі ви загинули.
І я не хотіла зашкодити Лалліброху,
як дружина зрадника,
тож я поїхала... до Америки.
Мені треба поговорити з Вами про нашого друга - пана Вілловбі.
Прошу нас вибачити, міледі.
То міледі лишається? З Вами?
Поки що не знаю.
Сподіваюся.
А як щодо...
Еге ж...
Еге ж, у мене не було часу все це обміркувати.
Коли Клер уже тут, я навіть не думаю, що за це слід турбуватись.
Мені слід порадитись із Недом Гованом щодо чинного законодавства.
Еге ж.
То що там сталося з Вілловбі?
Боюся, він знову випиває.
-Не турбуйся, хлопче. -Еге ж.
-Я можу запропонувати Вам пиріг? -Дякую.
Усе гаразд.
Еге ж. Усе добре.
Наш колега потрапив у халепу.
Я запізнився на зустріч.
Через мене?
Ні.
Через мене.
Сподіваюся, Фергюс не надто шокований моїм поверненням.
Я не знала, що сказати.
Ти сказала правду.
Ти ж і справді поїхала до Америки.
Думаю, не розповідати про частину історії, що за 200 років у майбутньому, було мудро.
Не такий уже й гріх.
Куди ми тепер?
Позаочі.
Віддай це мені!
Віддай...
Прошу, скажи, що це не пан Вілловбі.
Хотів би, сассенах,
але довелось би збрехати. Вілловбі?
У що Ви вплутались?
Він мій лікоть лизнув!
Сказав, що просто хотів протерти.
Я сказала, що це коштує пенні за хвилину.
Тоді він встав і лизнув його!
Без додаткової платні.
Твоя платня...
повна.
-Привіт, я Клер Рен... -Малкольм.
Моя дружина.
Дружина?
Це пан Вілловбі, мій...
колега.
Радий зустрічі, пані Малкольм.
Ти не зачекаєш нас тут?
Я маю подбати про справу, про яку казав. Я повернуся за мить.
Звичайно.
Я недовго.
Сідайте й поводьтесь пристойно.
Наглянете за моєю дружиною.
Звісно.
Я так гадаю, що пан Вілловбі - то не Ваше справжнє ім'я.
Ні.
І Т'єн Чо.
Воно значить: «Той, що спирається на небо».
Як мило.
А чому Ви не користуєтесь ним?
І Т'єн Чо звучить дуже схоже з одним гаельським матюком,
тож Ваш чоловік подумав, що Вілловбі буде краще.
Зрозуміло.
Гадаєте, мені подобається гаяти час у вогких кімнатах сумнівних закладів?
Звідки ж мені знати, що Вам подобається?
Дуже неввічливо з Вашого боку.
Щось він надто легкий, пане Малкольм.
Це сума, про яку ми домовились.
Можливо, на початку,
але ходять чутки, що Ваша діяльність уже пішла за межі Гай-Стріт,
простягнувшись аж до Арброту та Данді.
А це потребує вищих податків.
Можу Вас запевнити, що продаю лише обумовлену кількість.
Вибачте мою невихованість, пане Малкольм, але я дозволю собі не вірити Вам на слово.
Я очікую на 25% більше на нашій наступній зустрічі.
Тоді я Вас розчарую.
Я продаю лише на Гай-Стріт.
Побачимо, пане Малкольм.
А потім він дав мені їжу й роботу.
Якби не він, я б міг померти.
Джеймі - це справжній друг. Я завдячую йому своїм життям.
Нам уже час, сассенах.
Пан Вілловбі щойно розповідав мені,
як він приплив на кораблі з Китаю зайцем,
а коли дістався сюди, голодував і мало не помер...
поки ти не врятував його.
Еге ж.
Він дуже цікава людина.
Ну, сподіваюся, що ми ще зустрінемося.
Я б дуже цього хотів.
Що це значить?
Благочестива дружина.
Ти китайською розмовляєш?
Вдається трохи зрозуміти.
Рада була познайомитись, І Т'єн Чо.
Мосьє Малкольм.
Мадам Жанна.
Мосьє Малкольм, чи можна Вас на кілька слів?
Звісно, але спершу дозвольте мені представити Вам свою дружину.
Мадам Малкольм.
Вашу... дружину?
Мосьє Малкольм, Ви привели її сюди?
Я подумала: «Жінка? Ну, гаразд».
Але ображати наших власних жан фі - це недобре,
та знову ж таки - дружина?
Бонсуар, мадам.
Де мем, ашанте.
Моя кімната готова, мадам? Сьогодні ми тут заночуємо.
Звісно.
Полін?
Захопи, будь ласка, гарячої води й свіжу білизну
для мосьє Малкольма і його...
дружини.
Уже йду, мадам.
Мерсі, мадам. Бонсуар.
Бонсуар.
Я...
Тут не палац, але зручно.
Знімай плаща, сассенах.
Отже...
Ти живеш у борделі?
Еге ж.
Вибач, я...
знав, що приводити тебе сюди було неправильно, але...
нам потрібна гаряча вечеря,
а тут набагато комфортніше за мою комірку в друкарні.
Певно, то була погана ідея.
Ми можемо піти, якщо...
Чому... у тебе кімната в борделі?
Це тому, що ти - постійний клієнт?
О, ні.
Ні, я не клієнт мадам Жанни.
Вона моя клієнтка, і хороша клієнтка.
Вона тримає для мене кімнату,
бо я часто працюю допізна.
З моєю роботою потрібне місце, де можна поїсти й поспати в будь-який час.
І побути самому.
Звучить обґрунтовано.
Сассенах...
чому ти повернулася?
А ти сам як гадаєш?
Я не знаю.
Ти мати моєї дитини, і...
лише за те ти маєш мою душу.
Але ти повернулася, щоб знову бути моєю дружиною,
чи щоб принести звістку про мою дочку?
Я повернулася лише тепер, тому що...
раніше я...
думала, що ти помер.
Я хотів померти.
І я намагався.
Як ти дізналася...
що я не помер, або де я був?
Мені допомогли.
Молодий історик.
Він відстежив тебе до Единбурга, а коли я побачила напис...
«А. Малкольм», я...
подумала, що це міг бути ти.
Тож я ризикнула.
Тоді ти повернулася?
Але все одно...
чому?
Ти намагаєшся мені щось сказати?
Бо якщо так, я...
я знаю, що в тебе зараз своє життя,
і, можливо, є інші зв'язки або...
Ти знаєш, як довго я палав за тобою?
Але я більше не той, кого ти колись знала.
Ти і я,
ми знаємо одне одного менше ніж тоді, коли зустрілися вперше.
Хочеш, щоб я пішла?
Ні, я не хочу, щоб ти йшла.
Але я маю знати...
чи хочеш ти мене.
Ким би ти не був, Джеймсе Фрейзер...
Так...
Я справді тебе хочу.
А як щодо тебе?
Звідки тобі відомо, яка я зараз?
Я можу виявитись жахливою людиною.
Гадаю, може бути твоя правда.
Але знаєш що, сассенах,
здається, мені байдуже.
Як і мені.
Вечеря, пане Малкольм.
Доброго вечора вам.
Щиро дякую, Полін.
Ми вечеряли повільно,
насолоджуючись одне одним, як і стравами, які нам принесли.
Ми почали згадувати своє спільне життя багато років тому,
а потім ретельно заповнювати пробіли, які ми пережили окремо.
Ми знову почали пізнавати одне одного...
щоб дізнатися, чи ми, зрештою,
є тим самим єдиним цілим, яким обоє колись були...
І чи ми зможемо таке повторити знову.
Після того, як ми закінчили,
перед нами обома промайнула однакова думка.
Навряд чи все могло бути інакше.
Ти...
Ти ляжеш зі мною?
Так.
А шнурки де?
Це блискавка.
Треба просто потягнути за собачку вниз.
Ти скажеш уже щось, чорт забирай?
Ісусе.
Клер...
ти - найпрекрасніша жінка з усіх, кого я бачив.
У тебе із зором точно проблеми.
Я хочу тебе бачити.
Ти такий же наляканий, як і я?
Гадаю, я маю бути наляканим, еге ж?
Ти пам'ятаєш...
нашу весільну ніч...
ми обоє були налякані.
Ти тримав мене за руки.
І сказав, що буде простіше, коли ми торкаємось.
Еге ж, коли ми побралися,
я бачив, як ти стоїш там...
така... красива в білій сорочці.
Я не міг думати ні про що окрім...
того, щоб ти лежала біля мене голою.
А зараз ти мене хочеш?
О, Боже, так.
Вибач. Клер, я тебе вдарив?
Думаю, я зламала носа.
Ні, не зламала.
Коли ламаєш носа,
звук буде з хрускотом, і кров тече, немов зі свині.
Усе гаразд.
Вибач.
Зроби це зараз.
І досить уже ніжностей.
Дай мені свої вуста, сассенах.
О, Боже, Клер.
Клер.
Твої груди...
немов слонова кістка.
Ісусе...
торкатися тебе, сассенах...
Твоя шкіра, немов...
білий оксамит, і ці солодкі вигини твого тіла.
Боже.
Я би не міг дивитися на тебе
і не торкатися тебе, я би не міг...
стояти поряд і не хотіти тебе.
Ти так само почувався, коли ми вперше спали разом?
Для мене це завжди була вічність, сассенах.
Гадаю, це, як на велосипеді кататися.
Ти знав, що у тебе на грудях зараз більше волосся
ніж було колись?
Ну...
Зазвичай я його не рахував.
А що таке велосипед?
Я хотіла сказати...
Ну, здається, ми швидко згадали, що і як треба робити.
Думала, ми могли таке забути, сассенах?
Може, мені й бракує практики, але...
Але я поки що не всю науку забув.
Я б мав відвести тебе до таверни.
Усе гаразд.
Хоча мушу визнати,
що з усіх місць, у яких я нас обох уявляла знову,
про бордель я б ніколи не подумала.
Я не святий, сассенах, але...
я й не сутенер.
Рада це чути.
То ти розкажеш мені, чим саме займаєшся,
чи мені просто перелічити
всі сумнівні види діяльності, поки я не вгадаю?
Спробуєш із першого разу?
Ну...
ти не простий друкар.
Чому це?
Бо ти в надто хорошій формі.
Більшість чоловіків, яким за 40,
починають розм'якати в пузі...
Але в тобі ані грама зайвого.
Ну, може, це тому, що мені немає кому готувати їжу.
Як увесь час їсти в тавернах, розповніти теж не вдасться.
На щастя, схоже, ти регулярно харчуєшся.
Не намагайся мене відволікти.
Таких м'язів не здобудеш, гаруючи перед друкарським пресом.
А ти коли-небудь пробувала, сассенах?
Ні.
Я також не думаю...
що ти скотився до грабунків на великій дорозі?
Пробуй ще.
Викрадення людей заради викупу.
Дрібні крадіжки?
Ти не можеш бути піратом,
якщо тобі не вдалося подолати свою морську хворобу.
Останнього разу, коли ми бачились, ти був державним зрадником, але...
здається, такою роботою багато не заробиш.
Я все ще зрадник...
хоча мене не засуджували. Останнім часом.
Останнім часом?
Я провів кілька років у в'язниці за державну зраду...
за Повстання.
Але то було вже досить давно.
Я це знала.
Навіть трохи більше.
То чим ти тепер заробляєш на життя?
Я...
друкар.
І державний зрадник?
Я багато разів бився з мечем і кинджалом.
Англійці їх у мене забрали.
Тепер у моїх руках інша зброя - прес.
Мене шість разів за останні два роки заарештовували за заклики до бунтів...
і...
конфісковували майно...
двічі...
Хоча суду не вдалося нічого довести.
То що з тобою станеться, якщо одного разу їм таки вдасться?
Повісять, швидше за все.
Яке полегшення.
Я ж тебе попереджав.
Попереджав.
Ти хочеш піти?
Я сюди поверталася не для того, щоб разок із тобою переспати.
Я повернулася, щоб бути з тобою.
Не можу передати...
що я відчував, коли тебе сьогодні торкався...
і знав, що ти справжня.
Знову тебе відшукати...
і втратити...
Ти мене не втратиш...
якщо не зробиш нічого аморального.
Що таке?
Просто...
Ти мені щось недоговорюєш?
Ну...
друк бунтарських памфлетів не така вже й прибуткова справа.
Мені теж так здалося.
То чим іще ти займався?
Трохи контрабанди, як підробіток.
Контрабанди чого?
Загалом віскі, а також коньяку, бренді...
інколи трохи рому й трохи французького вина.
То от, що ти мав на увазі...
коли назвав клієнткою мадам Жанну?
Еге ж, працює бездоганно.
Ми зберігаємо спиртне в льосі внизу, коли воно надходить із Франції.
Дещо напряму продаємо мадам Жанні,
а дещо лишаємо собі,
допоки не зможемо переправити.
І...
У рамках цієї домовленості ти...
Відповідь на питання, яке ти хочеш поставити, сассенах...
ні.
То ти тепер думки читаєш?
Ти думаєш, чи не поєдную я задоволення із справою, еге ж?
Не те, щоб це було моєю справою.
Хіба ні?
Хіба так?
Еге ж.
І ти не... з мадам Жанною?
Я не.
Як?
Каллоден.
Я більше тебе ніколи не залишу.
Ти правильно зробила, що пішла.
Ти зробила це заради Бріанни.
Ти була чудовою матір'ю, Клер.
Я знаю.
Ти подарувала мені дитину, Клер.
Вона жива й здорова.
Через неї...
ми житимемо вічно...
ти і я.
Я хотіла пересвідчитись, чи ти справді тут.
Може, я просто привид.
Я міг би годинами дивитись на тебе, сассенах.
Бачити, як ти змінилась...
І в чому ти така ж, як і була.
Твоє волосся...
Ти згадала?
Моя руса панно.
Ну, так.
Колись давно ти питав у мене, що було між нами.
Я пам'ятаю.
Що це, коли я тебе торкаюсь, і ти лежиш поруч.
Я сказала, що не знаю.
І я не знав.
Я все ще не знаю.
Ну, воно все одно між нами.
Еге ж?
Я не думав, що ще колись буду сміятись у ліжку з жінкою, сассенах,
або ж навіть буду з жінкою, окрім як для тваринної потреби.
То ти так і поводився, коли відчував потребу?
Клер, я...
Я...
Нам не треба квапитись.
Ти впевнена?
У мене лише одне питання.
Ти коли-небудь іще в когось закохувався...
після того, як я пішла?
Ні.
Ні, сассенах.
Я ніколи не кохав нікого крім тебе.
Сніданок, пане Малкольм.
Ви б не могли зайти пізніше?
Хіба ти не голодний?
Голодний.
Ти куди?
Поспи ще трохи, сассенах.
Мені треба подбати про одну справу.
Я не хочу тебе залишати,
але я мушу.
Просто нагадаю...
Що тут, у Единбурзі, ти - пані Малкольм.
Не Фрейзер.
Зрозуміло.
Залишишся тут, поки я не повернусь?
Не схоже на те, що я б змогла піти. У мене ноги, немов те желе.
Желе?
Повертайся швидше, солдате.
Джеймі?
Пробачте, пані.
Ви - жінка пана Малкольма?
Гадаю, що так. А хто Ви?
Йен Мюррей, пані.
Я шукаю пана Малкольма. Але, думаю, мені краще піти.
Чекайте, стривайте. Заходьте.
Ти сказав «Мюррей»?
Ти син Дженні та Йена Мюрреїв?
Еге ж.
А як Ви здогадалися?
Я дуже давно знала твоїх батьків.
Твій дядько і я...
Скільки тобі?
Мені 16.
І не хвилюйтесь, я достатньо дорослий, щоб знати, що це за місце,
і я не хотів Вас цим образити, звісно ж.
Я й не образилась.
Дуже рада зустрічі з тобою, Йене.
І я, ну...
Я твоя тітка Клер.
Але ж...
Ви померли.
Поки що ні.
Знаєте, дехто із старих жінок у Лалліброху
називав Вас мудрою жінкою, білою пані.
Може, навіть феєю.
Кажуть, що коли дядько Джеймі повернувся додому після Каллодену без Вас,
Ви, певно, повернулися туди, звідки прийшли...
До фей.
Чи це правда? Ви живете під пагорбом?
Ні.
Я була в Колоніях.
Я попливла туди, коли вважала, що Джеймі загинув при Каллодені.
Тож Ви повернулися до нього?
Повернулася.
Ну,
дуже радий був зустрітися з Вами, дружино дядька Джеймі.
Коли побачите його, чи не могли б Ви переказати, що я його шукав?
Перекажу.
Не соромся. Сідай і приєднуйся.
Дякую.
Ти нова дівчина?
Трохи застара, як на звичний смак мадам Жанни.
Зазвичай вона не бере старших за 25, але я впевнена, що ти впораєшся.
У неї гарна шкіра, і цицьки красиві.
Ну от, ми знову почали. Як тебе звати, люба?
Клер.
Ну, я Доркес. А це Пеггі й Моллі.
Привіт.
Схоже, ти зголодніла.
З'їж щось, а тоді вже познайомимось.
Дякую.
Вперше жорстко було, еге ж?
-Я не... -Твоя шия.
Вона червона.
І за твоїм виглядом, як ти зайшла, між ногами теж трохи муляє, еге ж?
Дивіться, вона червоніє. То ти новенька, га?
Не зважай.
Після сніданку я покажу тобі, де ванни,
і ти зможеш трохи попаритись. До ночі будеш немов новенька.
Не забудь показати їй глечики з травами.
Поклади їх у воду.
Мадам Жанні подобається, коли ми солодко пахнемо.
І гаряча ванна одразу після того допомагає від дітей.
Власне, полин також гарний засіб проти вагітності.
Якщо ми щось і знаємо добре, люба,
то це як напевно не залетіти.
Дівчата використовують мочалку з оцтом
або краплею вина.
Якщо будеш робити саме так, дитячого вереску ти не почуєш.
Ранній клієнт.
Ненавиджу, коли вони приходять під час сніданку. Поїсти не дадуть.
Ну, не хвилюйся, Моллі.
Про нього подбає Клер.
Новенька бере того, кого більше ніхто не хоче.
Встав йому в дупу пальця.
Так він дуже швидко закінчить.
Я прибережу для тебе коржика.
Дякую.
Мадам, що Ви тут робите?
Їм.
А Вам зранку ніхто не заносив їжі?
Ну, ні...
Мерд.
Мені дуже прикро.
Ту безнадійну служку за це відшмагають.
Та все гаразд.
Власне, я саме весело спілкувалася з цими паннами.
Чи не могли б Ви?
Вам принесуть решту Ваших страв нагору.
Усе гаразд. Я наїлася.
Рада була нашій зустрічі.
І дякую за поради.
Хто Ви в біса такі?
Тебе це не стосується.
Вам слід піти.
Шльондра мені вказувати не буде.
Щойно я знайду те, за чим сюди прийшов,
я дам тобі можливість заробити. Зачекай на ліжку.
Думаю, Ви помиляєтесь.
Я тут не працюю. Це кімната мого чоловіка.
Чоловіка?
Та невже?
Тоді ти можеш мені сказати, де він зберігає журнали.
Поняття не маю.
Може, якщо я тебе трахну, це освіжить тобі пам'ять?
Вимітайтесь!
Переклад: Олег Овсієнко