Hai, Ellie! Răspunde!
Sunt Ellie. Nu pot vorbi acum, dar dacă-mi lăsați numele...
Scuzați-mă! Cât mai durează?
Vreo cinci minute.
Asta ați zis și acum cinci minute.
Bună!
Scuze că ați așteptat. Departamentul nu e obișnuit
decât cu tulburări ale liniștii și cu furturi mărunte...
Detectiv Daniel Matuko.
Nina Locke. Eu l-am găsit pe Joe.
- Da, știu. Eram... - Putem vorbi între patru ochi?
Desigur. În biroul meu.
Vreți o cafea sau un cruller?
Fără cruller...
Luați loc!
Îmi pare rău de prietenul dv.
Nu-l cunoșteam prea bine, dar Joe era un om apreciat în oraș.
De aceea voiam să vă spun de vizita mea anterioară,
dar mi s-a zis să aștept.
Aveam de gând să vă sun azi pentru o declarație.
Anchetăm circumstanțele decesului.
Nu a fost sinucidere.
N-ar fi făcut asta.
Cum am spus, anchetăm încă...
Joe a fost ucis.
De ce credeți asta?
Când am ajuns, ușa era descuiată. Deschisă.
- Nimeni nu prea încuie ușa pe aici. - Am auzit pe cineva în casă.
Ați văzut pe cineva?
Vreo dovadă că mai era cineva acolo?
Nu, dar...
Mi-a lăsat un mesaj vocal cu o oră înainte să-l găsesc.
Nina, bună. Sunt eu, Joe.
Tocmai am văzut ceva...
E inexplicabil.
Trebuie să-ți arăt. Sunt acasă toată noaptea.
- Ce credeți că voia să vedeți? - N-am idee.
Dar nu e genul de mesaj lăsat de un sinucigaș.
Joe nu avea niciun motiv să facă așa ceva.
Vorbiserăm aseară.
Nu era supărat deloc. Dimpotrivă, eu eram.
De ce?
Probabil știți deja că...
Mi-am pierdut soțul de curând, iar Joe mă ajuta
să înțeleg ceva din povestea asta.
Ascultați...
Nu vreau să par neinteresat, dar am nevoie de dovezi.
Iar dovezile par să indice o sinucidere.
Acestea fiind spuse,
vom lua în considerare toate indiciile.
Dar Ellie Whedon? Ați vorbit cu ea?
Îmi pare rău, dnă Locke, nu vă pot da mai multe detalii.
E a lui Joe?
Da, era pe biroul lui de acasă.
Voia să-mi arate ceva. Poate că e ceva din cutia asta.
Mă tem că nu vă pot permite asta.
Dar aveți cuvântul meu că vă contactez când aflu ceva.
RENDELL LOCKE RECORDMEN LA 800 M - 1995
Nu, Rendell!
Nebunie totală, nu? Ieri era, iar azi nu mai e.
Nu știi niciodată ce e în mintea cuiva.
Așa e.
Mai vii pe la mine mai târziu?
Desigur.
Bine.
Avem o mare problemă.
Decesul la apogeu al lui Nephropidae.
Prima fimare a fost cam nasoală.
Crezi că n-am crăpat homarul?
E tare asta! Dar nu sunt doar părți negative.
- Eu am găsit o soluție. - "Eu" însemnând...
Noi, scuze.
Nimic n-ar fi fost posibil fără minunata Kinsey Locke.
Scuze, ce n-ar fi fost posibil?
Am scris câteva scene în plus, care vor da o nouă viață peliculei.
Eu și Kinsey am filmat deja una.
Cum? Tot echipamentul e în dubița mea.
Noi... Kinsey a găsit o soluție.
Rahat!
- Ce e? - Am pierdut docurile din Matheson.
Adică s-au scufundat?
Adică dl Peńa, proprietarul, nu ne lasă să filmăm acolo.
De ce nu?
Se teme să nu fie tras la răspundere și așa mai departe.
Nu degeaba nu vrea nimeni să filmeze în Matheson.
Orașul nu e pregătit să i se ofere o șansă.
Bine. Nu-i nimic.
Găsim altceva, da?
Trebuie. E scena esențială.
E duelul final al eroinei cu Nephropidae, în bârlogul bestiei.
Să ne gândim la asta și ne revedem mâine.
Bună, Kins! Unde e Tyler?
E la prietena lui în seara asta.
Lipsesc câteva săptămâni și pierd toate mondenitățile...
Ce ai acolo?
Vreau să-ți arăt ceva.
Te deranjează faptul că nu-ți amintești mare lucru din copilărie?
Nu mă gândesc la asta.
Creierul elimină vechile amintiri pentru a le face loc altora.
Ce vrei să-mi arăți?
Ce sunt alea?
Amintiri.
Cred că sunt ale tale.
Cum se fac...
- Cine a făcut astea? - Știu că e ilogic, dar...
Cred că ți le-a extras cineva.
Voiam să vezi dacă-ți amintești ceva din toate astea.
Duncan?
Ce e? Ce vezi?
Sunt familiare, dar...
Nu știu la ce mă uit.
Mi-e greață rău de tot.
Îmi pare rău. A fost o idee proastă.
Ce idee?
Dunc, mă ajuți cu masa de seară?
Da, vin imediat. Scuză-mă!
Hei!
- Te simți bine? - Da.
Te uiți la fotografia cu acel celacant
de vreo oră și nu știu dacă e cazul să fiu geloasă.
Mă gândeam la ceva.
La ce?
La ce aș prefera să fac în loc de teme.
Nu știam că ai bijuterii pe dedesubt.
- Da... - N-am vrut să te simți stânjenit.
Nu e cazul.
Doar că...
Ar trebui să plec.
Scuze, am greșit eu cu ceva?
Nici vorbă. Doar că am pierdut noțiunea timpului.
- Ești sigur? - Da.
Dar o să vii duminică, da?
Începem pregătirile la două.
Categoric.
Trebuie să-ți arăt ceva.
Nu putem altă dată?
Mă tem că nu.
Am vrut să discut cu Duncan despre faza cu tata.
I-am arătat și amintirile lui, dar n-a funcționat.
Adulții nu-și amintesc magia. Știm deja asta.
N-ar trebui să faci asta fără să ne consultăm.
Dar n-a fost ca la mama.
Chiar și când se uita la ea,
parcă mintea lui nu putea asimila informația.
Nici al meu nu prea poate.
Dar o amintire i-a atras în mod special atenția.
Ce văd aici?
Tata și prietenii lui coboară în peșteră.
Fii atent ce urmează!
Vezi lumina aia albastră?
Tata și amicii lui au pățit ceva în peștera aia. Vreau să merg acolo.
Singură, în căutarea unei lumini albastre ciudate?
Nu mă duc singură.
Vreau să vii cu mine.
Nu.
Nu știm ce am văzut în amintirea aia.
- Nu știm ce a făcut tata. - Se pare că și-a ucis prietenul.
Era doar un fragment. Nu știm ce a fost înainte și după.
Dacă mergem la peșteră, poate aflăm mai multe.
- Kinsey, încetează! - Tata nu e un criminal!
Nu te mai ascult.
- Adică? - S-a terminat.
Am terminat-o cu tata și cu cheile astea malefice!
Îți aparțin.
De ce mă eviți?
Nina, nu e momentul potrivit.
Trebuia să răspunzi la telefon.
Îmi ascunzi ceva.
Vino afară! Acum!
Ce vrei de la mine, Nina?
Tu și Rendell aveți cicatrice identice.
Știu că nu ai căzut cu bicicleta.
- Despre asta e vorba? - De unde o ai?
Ni le-am provocat singuri.
Eu, Rendell, Mark și Erin.
În ultimul an, după moartea prietenilor, ne-am atins cu fierul înroșit.
Ca omagiu pentru ei.
De ce nu mi-ai zis asta când te-am întrebat?
Fiindcă nu e treaba ta!
A fost o chestie personală, intimă.
- Scuză-mă! - Unde erai când a murit Joe?
Eram acasă.
Nu erai.
Am fost la tine și am vorbit cu Rufus,
chiar înainte să mă duc la Joe.
Nu erai acasă.
Mă acuzi de ceva, Nina? Spune-o!
Am ținut mult la Joe.
Nina, eu îl cunosc pe Joe de 25 de ani.
Tu ești în oraș de câteva luni.
Nu-mi spune mie cât ai ținut la Joe!
Am încercat să-ți fiu prietenă.
Uau!
Cum naiba ați filmat asta?
E o...
filmare cadru cu cadru.
E super! E magie curată!
Da, arată bine,
dar o să pun întrebarea incomodă.
De ce o urmărește Nephropidae pe Amanda prin pădure?
E un monstru marin.
Am mai discutat, Douglas. E și în mare, și pe uscat, nu?
Ascultați, ar fi mai bine să ne concentrăm
și să găsim un nou loc pentru confruntarea finală.
- Nu există idei proaste. Start! - Am putea construi ceva.
Cu ce buget?
Putem să facem machete și să le filmăm în cadă.
Mă scuzați, se pare că există idei proaste.
- Parcă aici erau acceptate! - Scuze, Douglas,
dar e un film despre monștri.
Am eu o idee.
Dacă filmăm în peșterile marine?
Nu cred că e indicat.
Nu se numesc "Peșterile înecaților" degeaba, nu?
Nu sunt atât de înfricoșătoare, dacă ești atent.
Am mai fost acolo. E super!
E greu să ducem echipamentul acolo.
Cică acolo ar fi fost o zonă secretă. Dacă sunt radiații?
Nu vreau un al treilea braț.
Ce naiba sunteți atât de speriați? Mie îmi place mult ideea.
Zero spirit de aventură?
Chiar tu ai zis
că nu vrei să pară un film ieftin, filmat în garaj, nu?
Evident.
Bine. Dacă nu aud o idee mai bună, votez pentru peșteri.
Bine, peșterile să fie!
Bine.
Bun.
Poate e o situație de genul Narnia.
Arată ca lumea noastră.
'Neața!
Vrei cereale?
Ai găsit cheia! Excelent!
Am găsit dulapul la subsol acum câteva săptămâni.
- Nu are nimic magic. - Nu încă.
Stai să-l recondiționez!
Mamă, avem vreo lanternă?
Încearcă în debaraua de sus. La ce-ți trebuie?
Alo!
Bună. Sunt detectivul Mutuku.
Da. Bună, dle detectiv!
Nu există urme de intrare prin efracție.
Nu s-a furat nimic, iar pe pungă sunt doar amprentele dv. și ale lui.
Nimic care să infirme ipoteza sinuciderii.
Am intervievat mai multe persoane apropiate
și toate spun că era un tip solitar.
În weekendul viitor comemora decesul soției.
Îl clasificați ca sinucidere?
Da.
Bine.
Asta e tot?
Nu am găsit nimic aici.
Fotografii de când era consultant pentru albumul foto.
Nu mai sunt clasificate ca probe, deci le puteți lua.
Mulțumesc.
Unchiule Duncan, mergem afară, să explorăm un pic?
Mi-ar plăcea, amice, dar nu acum.
Mă lupt cu migrenele mele...
Nu prea am sorți de izbândă.
O lăsăm pe altă dată.
Bine.
Eu ies. Sper să-ți revii.
Bună, Bode!
Ce vrei?
Îți dau o ultimă șansă să-mi dai cheile.
Niciodată!
Știu deja că nu ni le poți lua.
Habar n-ai ce urmează.
Familia ta se va destrăma și va fi doar vina ta.
Să nu zici că nu te-am avertizat!
- Ce naiba s-a întâmplat? - Blocul de celule a luat foc!
PETRECERE DE ZI VINO SĂ BEI CEVA PENTRU JOE!
VIN ȘI EU.
Eu plec. M-a lăsat durerea de cap.
Ce-i asta?
Caut ceva.
Te pot ajuta?
Nici nu știu ce caut.
Dar... nu sunt nebună.
- Cine a zis că ai fi? - Ellie. Am dat-o în bară cu ea.
Am acuzat-o de ceva și... Nu știu.
- Poate spunea adevărul. - În legătură cu ce?
Voiam să știu de unde are cicatricea aia.
Rendell avea una identică.
Îți amintești?
Exact aici, sub claviculă?
Nu tocmai.
O altă chestie uitată?
Nu știu. Poate că răspunsul nu e în cutia asta.
Dar știu că...
e ceva ciudat aici.
Cred că ai nevoie de un somn bun.
Nu te înșeli.
Hai să adunăm copiii.
Mergem la Boston azi.
Eu și Bryan ieșim cu copiii, iar tu te poți odihni.
Mulțumesc.
Dar mi-e bine aici.
Bine.
Vorbim mâine.
Sigur.
Nu se poate!
Chiar ai impresia
că o creatură ciudată ar putea sălășlui aici, nu?
Exact. Hai!
E mișto!
Înfricoșător, dar mișto.
Super, nu?
- E incredibil! - Da.
Docurile din Matheson sunt doar o amintire jenantă acum.
Putem pune camera aici.
Ca să surprindem intrarea asta teatrală...
Perfect! Putem adăuga o lumină în spate.
- Ne pregătim? - Da.
Kinsey, trepiedul e la tine? Kinsey!
Eu zic să mai mergem.
- Ce? Nu! Locul ăsta e perfect! - Nu.
E unul și mai bun mai încolo.
Nu știu ce să zic. Tunelul ăla pare un pic...
greu de parcurs. Și e apă.
Da. Și ar trebui să cărăm și echipamentul.
Da, pe bune... Nu vreau să pățească cineva ceva
și nici n-am semnal aici.
Vă spun, putem merge.
Și o să merite.
Credeți-mă!
Se pare că știe ce spune, lume.
Pentru Nephropidae, nu?
Kinsey, stai un pic!
După tine!
Nu te mai îndoi de profesionalismul meu!
Am zis-o fiindcă tu ai insistat să filmăm de pe mobila antică a lui taică-tău.
Era unghiul ideal.
- Serios? - Da.
- Ia capul! - Lume!
Gașcă!
Poftim!
Așteaptă!
Sfinte Sisoe!
Dumnezeule!
Bine.
Ai avut dreptate, Kinsey.
Are aprobarea oficială a lui Doug!
Prieteni, e o peșteră miraculoasă.
V-am zis eu!
Nephropidae va ieși exact de acolo.
Îmi place.
Ce zici, Scot? Scot!
Scuze, eu...
repetam în minte discursul de la Oscar.
Hai! Să pregătim totul!
Mi-ar plăcea să am bârlogul meu.
Ce naiba...
Nu înțeleg cum...
Fraților!
Ce se întâmplă aici?
- Rahat! - Cred că începe fluxul.
Dar am urcat mult. Cum să ajungă până aici?
Oceanul e al naibii de fâșneț, Doug.
Strângeți totul! Plecăm.
Nu e bine deloc.
Unde e Kinsey? Kinsey!
- Mă duc după ea. - Mă duc eu. Voi plecați!
- Vă așteptăm. - E periculos.
Plecați de aici! Ne vedem afară. Kinsey!
- Se descurcă el. - Kinsey!
Trebuie să plecăm acum!
Și echipamentul?
Lăsați-l. Trebuie să înotăm.
S-a inundat și peștera cealaltă. Să mergem!
Nu cred că pot să fac asta.
- Dacă urcăm mai sus... - Nu avem unde, Doug!
Chestia asta se umple repede.
Dacă nu plecăm acum, sigur ne vom îneca.
Te ajutăm eu și Zadie. Hai!
Lasă pantofii ăia nenorociți, Doug! Să mergem!
Kinsey, trebuie să mergem! Peșterile sunt inundate.
- Trebuie să plecăm! Ce faci? - Lasă-mă!
- Bun. - Așa. Ușurel.
Doamne, ce rece e!
Trebuie să înotăm spre sala cealaltă.
Asta e. Hai!
Bine.
La trei, da? Inspiră adânc și înoată!
Unu, doi, trei.
Doamne!
Bun...
Peștera e inundată!
Dacă nu plecăm acum, o să murim amândoi. Hai, te rog!
Kinsey, să mergem!
Vino!
Rahat!
Ți-am zis.
O să reușim.
Lanterna mea rezistă la apă. O iau eu înainte.
Doamne, am reușit! Nu-mi vine să cred!
Unde sunt Gabe și Kinsey?
- Ești bine? - Da. Încă un pic.
- Nu cred că vom reuși. - Ba da.
Kinsey!
Ce distractiv a fost!
- De ce nu ne-ai zis de asta? - Nu știam.
Marea speologă nu știa?
Puteam muri cu toții!
Știu. Îmi pare rău.
Îmi pare rău. Bine măcar că suntem toți aici.
Am pierdut echipamentul.
- Și? Luăm altul. Îl iau eu. - Cu ce bani?
Kinsey, știi câte ore am vândut înghețată ca să-mi permit chestiile alea?
Ai zis că vrei un loc bun, iar eu...
Aiurea! Ne-ai lăsat acolo!
Îți pasă de filmul ăsta? De ce am venit aici, de fapt?
Mai am și altele pe cap, în afară de filmul ăsta stupid!
Nu trebuia să am încredere în tine.
Niciodată!
Mi-ai salvat viața.
Îți dai seama, da?
M-aș fi înecat.
Sunt sigur că și tu ai fi procedat la fel.
Și nu te pot condamna. Ușa aia e...
Ce naiba era aia?
Nu știu.
Cred că are o legătură cu magia și cu cheile.
- Ai o cheie care o deschide? - Nu.
Nu am nimic, de fapt.
Nici măcar Gașca Savini.
Dă-le un mic răgaz. O să le treacă.
Da, sigur.
Nu trebuia să vă oblig să coborâți acolo.
Nu ne-ai obligat tu.
Ba da. Am mințit în privința peșterii.
Eu mă bucur că am mers.
Vorbesc serios. Ce altceva aveam de făcut azi?
Să filmez o scenă stupidă în pivnița lui Doug? Teme?
Acum simt că trăiesc!
Și nu numai fiindcă era să ne înecăm, ci fiindcă tu...
ai acest efect asupra celorlalți.
Ai o energie anume. Cred că te-am urma oriunde.
Eu sigur aș face-o.
Ești tare de tot!
Nu mă simt așa.
Îmi place această Kinsey.
JACKIE // 14:28 UNDE EȘTI?
JACKIE // 14:28 TYLER, DE CE NU RĂSPUNZI?
Ce cauți aici?
Cum adică?
Cursa 5K e chiar acum.
Nici tu nu ești acolo.
Jackie nu conta pe mine.
Te aștepta.
Sunt sigur că se descurcă ea,
ca de obicei.
Stai un pic! Credeam că vă înțelegeți bine.
- Care-i treaba? - Îmi mai pun ceva de băut.
JACKIE // 14:28 ALO!
Lockestar!
Îți simțim lipsa în echipă.
Mă îndoiesc, dar și eu vă simt lipsa, băieți.
Deja te-ai înmuiat, frate.
Eu și Javi am stabilit să mâncăm doar carne din trei în trei zile.
Încep să văd o schimbare.
Cine-i aia?
Deci...
Unde poate o fată să bea ceva aici?
Poți lua paharul meu.
Ce-i asta, votcă și Kool-Aid?
Ce pot să zic? Corpul meu e un templu.
Da, se vede.
Putem să facem rost de ceva mai bun.
Vino cu mine!
Ticălos norocos!
Corect.
Ne-am grăbit.
Amice, tocmai a apărut Jackie Veda.
Cine e Jackie Veda?
- E... - Da.
Am priceput.
Ne mai vedem.
Îmi pare rău că n-am putut petrece mai mult timp împreună.
- Nu-mi vine să cred! - Jackie...
Știai cât de important e pentru mine, ce însemna pentru dl Ridgeway.
Crede-mă, îți fac o favoare.
Dând bir cu fugiții când am nevoie de tine?
Cu cât mai repede, cu atât mai bine.
Știu că ai multe probleme acum...
Aș vrea să-mi spui și mie.
Nu ai cum să înțelegi. E imposibil.
Bine.
Dar acum pot?
Jackie, ce faci?
Hai să jucăm beer pong!
- Sau mai bine ne luptăm! - Du-te acasă!
Nu, eu mă distrez. Du-te tu!
Meriți mai mult de atât.
Avem și o părere comună.
Bună!
Cum a mers cu cum-o-cheamă?
Minunat!
Se vede.
Nu vrei să beau asta singură, nu?
Aici erai!
Despachetez.
- Parcă aveam mai multe cutii. - Ești teafără?
Ai văzut ceva ciudat?
Nu-ți lipsește nicio cheie?
- Ce-i cu tine? - S-a întors doamna din puț.
- Da? Unde e? - Afară.
A zis că toată familia o să aibă probleme
și că o să fie din vina mea.
- Ce probleme? - Nu mi-a zis.
E în regulă, amice.
Încearcă să te sperie, ca să obțină ce vrea.
Eu nu mă tem de ea. N-ar trebui să te temi nici tu.
Nu ne poate lua cheile.
Bine. Dar nu plec de lângă tine în seara asta.
Deci o să mă ajuți și să car cutiile din pivniță?
Bine.
Hai!
Unde ești acum?
În minunatul centru din Matheson.
Nu.
Ești în altă parte.
Scuze, eu...
E o seară ciudată.
Meriți o seară în care să nu-ți mai plângi de milă,
nu crezi?
De unde ești?
Nu-mi pasă.
Nu te gândi la asta.
Vezi?
E o ușurare să nu mai analizezi totul atât.
Vrei să ne urcăm?
Sigur e indicat să conduci?
Cine a zis că voi conduce?
Ar trebui să...
Să merg acasă.
Bine.
Cum vrei.
Nici nu știu cum te cheamă.
Dodge.
Subtitrare: Retail