Stanovništvu Zemlje trebalo je sto hiljade godina
da dostignu 1 milijardu ljudi.
A zatim samo još sto da dostigne 2 milijarde.
A onda samo 50 godina da se udvostruči na 4 milijarde 1970-e.
Trenutno smo dostigli skoro 8 milijardi ljudi.
Uništavamo suštinu onoga zbog čega je život dragocen.
Svaka globalna boleština koja je morila Zemlju povezana je s prenaseljenošću.
Zašto ne delujemo? Deklarišemo, pričamo, konzumiramo, uništavamo.
Polovina životinjskih vrsta na Zemlju je nestala
u poslednjih 40 godina. Uporno napadamo svoju okolinu!
Nije nam dovoljna katastrofa da naučimo lekciju.
Ništa ne menja ponašanje kao bol. Možda nas bol može spasiti.
Postoji prekidač.
Ako ga pritisneš, polovina ljudi na Zemlji će umreti.
Ali ako ga ne pritisneš, ljudska rasa će izumreti za 100 godina.
Šta bi ti uradio?
Čovečanstvo je rak u sopstvenom telu.
Voliš li čovečanstvo dovoljno da bi ga spasao?
U slučaju da me pronađu ostavio sam ti put.
Najteži dosad. Pakao će biti na kraju tog puta.
Ti si moj rezervni plan.
Ti si poslednja nada čovečanstva.
Pobrini se da Pakao bude oslobođen. Traži i nađi.
Bio je dugačak put. Ali evo nas ovde.
Bolje ja nego Amerikanci.
Želećete mi da kažete gde se nalazi. - Da, g. Bušar.
Znam da hoću.
Reci im da je čovečanstvo bolest, a Pakao lek.
Izdajice! - Patite, grešnici. Ispaštajte za svoje grehe.
Patite, grešnici.
Ispaštajte za svoje grehe.
G. Langdone, ja sam dr. Bruks.
Obaviću nekoliko pretraga. Ništa zabrinjavajuće.
Sklonimo ovo, može?
Znate li koji je danas dan u nedelji? - Subota.
Danas je ponedeljak, 28. jun. - Ponedeljak, 28. jun...
Znate li gde ste? - U Bostonu.
U Opštoj bolnici Masačusets.
Čega se poslednjeg sećate?
Bio sam u krugu fakulteta.
Sve je mutno. Sve je zamagljeno.
Da li mi se dogodila neka nesreća? - Doći ćemo do toga.
Možemo li nekoga pozvati umesto vas? - Ne.
Vašu suprugu? Porodicu? - Ne. Nisam oženjen.
Profesore Langdone, imate povredu glave.
Čini se da patite od blage retrogradne amnezije.
Napravili smo CT. Nema dokaza o krvarenju unutar lobanje.
To je dobra vest. Dugoročno gledano. Opustite se.
Neurološki gledano, vi ste dobro.
Pamćenje će vam se vratiti za nekoliko dana. Čekaćemo i paziti.
Možete li, molim vas, ugasiti svetlo? - Naravno.
Ako je povreda glave prouzrokovala nagnječenje mozga...
Možete li, molim vas, ugasiti svetlo?
Šta ja radim u Firenci?
Ono je Il Duomo. Ono je Palazo Vekio, zar ne? - Da.
Kako sam dospeo ovamo?
Došli ste u našu hitnu pre 3 sata s povredom glave.
Jesam li bio s nekom ženom? - Ne, dovezao vas je taksista.
Nemate novčanik, telefon i ličnu. - Otkud onda znate moje ime?
Upoznali smo se.
Predavali ste na Imperial koledžu u Londonu. Posle toga smo razgovarali.
Bili ste vrlo ljubazni prema meni. - Upoznali smo se?
Oprostite, nisam fer. Tada sam imala 9 godina.
9 godina? - Bila sam zaluđena zagonetkama.
I svidele su mi se vaše knjige.
Možda ne toliko "Izgubljeni jezik ideograma", koliko ostale. - Ok.
Sve sam pročitala. - Čudna devojčica.
U stvari sam i bila. - Jesam li to rekao naglas?
Jeste. - Vrlo mi je žao.
Profesore Langdone, vaše će glavobolje u početku biti jake.
Možete očekivati i mučninu, zbunjenost i vrtoglavicu.
Zvali su s prijema. Policija je došla da razgovara sa vama. - Zašto?
Pre no što popričate s njima, morate znati činjenice iz vašeg slučaja.
Vašu ranu nije prouzrokovala nesreća, već metak
koji vam je okrznuo lobanju te ste gadno pali i dobili potres mozga.
Da je metak završio samo centimetar sa strane, bili biste mrtvi.
Ovuda, hajde!
Taksi!
Upadajte!
Ovo će boleti.
U redu je.
Traži i nađi.
Ovo je moj stan.
Još ste uvek u Firenci.
Povaću policiju. - Čekaj. Ona policajka je pokušala da nas ubije.
Onda ćemo pozvati američki konzulat.
Pričekajte. Dajte mi minut vremena.
Zašto su pucali na vas? - Ne znam.
Kad ste došli na hitnu, nešto ste iznova i iznova mumljali.
Žao mi je. Žao mi je.
Žao mi je.
Znate li možda zašto ste to govorili?
Ne. - Zašto su pucali na vas? - Uporno mi postavljate pitanja,
ali ja ne znam odgovore! - Moje ime je Siena.
Žao mi je.
Zdravo. - Zdravo.
Postavljaš puno pitanja. - Da. Trenutno se osećam ranjivo.
Ovde sam s nekim na koga pucaju! - Žao mi je.
Pitanja su važna. I nadam se da ćete se oporaviti.
Smem li vas zamoliti za šoljicu...
Smeđe je i vrelo.
Ljudi to piju ujutru zbog energije. - Čaj.
Čaj! Ne. Ono drugo. - Kafa. - Kafa!
Mogu li dobiti šoljicu kafe? - Naravno.
Hvala.
Vrlo ste organizovani. - Volim kad je sve uredno.
Hvala vam što ste mi pomogli u bolnici. Bili ste vrlo hrabri.
Bili su to samo refleksi.
Čini mi se kao da imam vizije. - To je zbog povrede glave.
Neko vreme nećete moći verovati ličnim mislima.
Video sam Masku kuge.
Onakvu kakvu su nosili srednjovjekovni doktori za vreme Crne smrti.
Spominjali ste to. Pričali ste u taksiju, nerazgovetno,
ali čula sam reč "maska". Još nešto?
Leševi, krv, vatra i...
Pakao. Video sam i jednu ženu.
Ta se žena činila... - Traži i nađi.
Činila se opasnom. - Morate imati nekoga koga ćemo nazvati.
Stvarno? Zašto?
Jesam li nosio sat kad su me doveli u bolnicu?
Ne.
Niste nosili sat. - Važan mi je. Darovali su mi ga roditelji.
Očistite se.
Odeća vam je sva krvava, ali mislim da imam nešto što će vam pristajati.
Kad se obučete, pozvaćemo policiju, Ok?
Ne. Konzulat.
Da. Konzulat.
Kafa.
12-OGODIŠNJE ČUDO OD DETETA UPISUJE KRALJEVSKI KOLEDŽ
Molim se da si dobro. - Ignjacio?
"Žao mi je što se nismo mogli naći, kao što smo planirali.
Sad i mene proganjaju. Ono što smo ukrali
skriveno je na sigurnom, baš kao i ja."
Ono što smo ukrali? - Raj 25.
Ignjacio?
Ostavila sam vam stvari u kupatilu. Probajte ovo.
Čije je to? - Od jednog mog prijatelja.
Živi li on ovde? - Ponekad.
Ponekad, ha? - Bezobrazni ste.
Oprostite. Inače nisam takav.
U stvari jeste.
Našao sam ovo u svojoj staroj jakni. - To je biotermos.
Koristi se za prenos opasnih materija.
Šta to radi kod vas? - Nemam pojma.
Ovo je sofisticirana oprema.
Vlasništvo vlade. Ovo je senzor otiska prsta.
Osiguranje u slučaju da bude ukradeno ili izgubljeno.
Ovakve termose može otvoriti samo jedna određena osoba.
To, bogami, nisam ja. - Zašto ga onda imate? - Ne znam!
Odoh da saznam broj konzulata. - Ne, molim te. Čekaj.
Čekala sam. Ovo nije u redu. Zašto to imate? Odakle vam?
Postoji puno lakši način da saznamo je li ovo moje.
Ili će ga moj palac otvoriti ili neće. - Da ga otvorite? Jeste li vi ludi?!
Ako je ovo virus, hoće li biti oslobođen ako ga otvorim? - Neće.
Postoji i unutrašnji pečat, a možda i dva.
Pre nego što se prepusti u nečije ruke želim da znam šta je ovo.
I u šta sam se upleo. Ima smisla, zar ne?
Da. - Onda se slažemo.
Otvaramo ga.
Ovo objašnjava da je to moje.
Ovo je pečatni cilindar napravljen od slonovače. - Ne.
To je kost. Ljudska.
Troglavi đavo koji jede ljude. Česta slika iz srednjeg veka
povezana sa crnom kugom. Troja usta simbolišu
efikasnost kuge u proždiranju stanovništva.
A ne možete se setiti kako se kaže "kafa".
Ovo na neki način objašnjava moje vizije.
Čuješ li to? To bi mogao biti Faradejev pokazivač.
Zašto onda ovo, ha?
Ovo je Botičeli. - Ovo je njegova karta pakla.
Naslikao ju je kao ilustraciju Danteovog Pakla.
Studirala sam Dantea kad sam bila mlađa. - Verovatno u vrtiću.
Bila sam opsednuta. - Dante je definisao naše moderno viđenje pakla.
Naša vizija pakla nije se promenila otkad ju je definisao pre 700 godina.
Botičeli ga je nacrtao, ali Dante je stvorio pakao kakvog poznajemo.
Ovo sam video u vizijama. Muke.
Grešnici. Žigosanje trgovaca.
Lažovi prekriveni osipom. Lažni proroci s okrenutim glavama.
Zmije. - Kazna za lopove.
Patite, grešnici. Ispaštajte za svoje grehe. - Nemaš pojma zašto imaš ovo?
Mislim da bismo sad trebali pozvati konzulat. - Tako je.
Profesor Langdon? - Halo, da. Ja sam.
Hvala Bogu da ste živi. Tražili smo vas. - Stvarno?
Imate li još uvek ono kod sebe? G. Langdone, imate li termos?
Da. - Gde se nalazite?
Profesore, ne možemo vam pomoći ako vas ne možemo pronaći.
Ako je to bio konzulat, kako znaju? - Zato jer znaju.
Skriveni broj.
Šta ćemo sad?
Recite im da ste tamo preko.
Halo. - Profesore, veza se prekinula. - Da, oprostite.
Gde ste? - U hotelu Pensione la Fiorentina.
Ostanite u sobi. Šaljemo odmah nekoga. - Čekaću ovde. Soba 39.
Ok. Čekaćemo da vidimo koga će poslati.
Langdon je pristupio svom e-mailu sa neprikrivene IP adrese tu u Firenci.
Kad? - Pre 7 minuta. Via Dolorosa 12, stan 3C.
Via Dolorosa. Za koliko smo tamo? - 12 minuta.
Brzo! Želim natrag taj pokazivač i Langdona. Stan 3C! Zgrabimo ga.
Brzo, brzo, odmah!
Vidi ovo. Ovo je čudno. Ovo područje je Danteov 8. krug pakla.
Zove se Malebolge. To znači zle jaruge. Ima ih 10.
Ovog ovde slova "R" nema na originalnoj slici.
Neko ga je dodao. - Evo još jednog.
Gde? - Slovo "E". - Na zavodnicima koje bičuju demoni.
Slovo "C" na obrazu... - Podmitljivca.
Varalica zarobljen u vreloj smoli. - "V", "R". - Evo ih.
"T". - Evo ga, "A". Šta je ovo?
To je tekst. Je li to ime?
ISTINA SE MOŽE NAZIRATI
JEDINO KROZ OČI SMRTI.
ZOBRIST.
Bertrand Zobrist. Američki milijarder. To je sigurno lepo.
Bioinženjer, zloglasan zbog svojih radikalnih stavova.
Evo ga.
Stanovništvu Zemlje trebalo je sto hiljada godina da dostigne 1 milijardu.
A zatim samo još sto da dostigne 2 milijarde.
A onda samo 50 godina da se udvostruči na 4 milijarde 1970-e.
Trenutno smo dostigli skoro 8 milijardi ljudi.
Uzmimo kao primer laboratorijsku čašu i jednu jedinu bakteriju
koja se svaki minut razdvaja i udvostručuje.
Ako ste 1. bakteriju stavili u čašu u 11 sati
i ona se napuni u 12 sati,
u koliko je sati čaša napola puna?
U 11:59.
Toliko je sada na našem satu.
Za 40 godina 32 milijarde ljudi boriće se kako bi preživeli.
Nije lažnjak.
Sad smo na minut do ponoći.
Svaka globalna boleština koja je morila Zemlju povezana je s prenaseljenošću.
Ali uz ozbiljne mere kontrole rađanja, nemaju nikakve šanse.
Neviđeno! Kršenje mojih prava!
Upad u moju privatnost! Nemojte mi govoriti šta da radim!
Ali mi uporno napadamo svoju okolinu!
U Zemljinoj istoriji bilo je 5 velikih istrebljenja.
Ako smesta ne preduzmemo smele korake,
šesto istrebljenje biće naše lično.
Na minut od ponoći smo. - Čini se da ima mnogo sledbenika.
Da, iz celoga sveta.
Neodoljiv je.
Nestao je na 2 godine. Neki smatraju da je za to vreme
stvarao oportunistički virusni patogen. - Stvorio je kugu.
Ali zašto Dante? Zašto ova karta pakla?
Je li ovo trebala biti zagonetka ili izazov? - Ili poruka samoubice.
Ubio se pre tri dana.
Nivoi...
Nivoi nisu po redu. To je ono što me mučilo.
Krugovi pakla su ispremešani. - To je ona ista žena iz bolnice.
Ne možemo ostati ovde, ni verovati konzulatu.
Nasilnici nisu na svom mestu. - Ako kuga postoji,
znaš li koliko vlada će je hteti? - Nema ni simonista. - I šta će uraditi
da dođu do toga. - Lažni savetnici, ne. - Biološko oružje.
Slova.
Dodao je po slovo svakome grehu i promenio njihov red.
Napravio je anagram. - Da! Anagram.
Idemo. Znam za drugi izlaz.
Ako imaš telefon, ostavi ga ovde. Mogli bi ga pratiti.
Telefon? Čak i ne nosim svoju odeću. - Dobro. Idemo.
Roberte Langdone! Svetska zdravstvena organizacija!
V, R, O. Moram razmestiti ta slova.
"CAR TOVAR". Bože! Nekad sam bio dobar u tome.
"Cerca trova". Na italijanskom to znači "traži i nađi".
"Cerca trova". Da! Znam zašto sam u Firenci.
WHO su sleteli. Budite spremni.
On je dobro. Agent Bušar iz pariškog ogranka je već tu.
Izvesti me o situaciji. - Bušar je sad tamo gore.
Gde idemo? - U Palazo Vekio, u blizini vrtova Boboli.
Nestao je. Bušar kaže da Langdona nema baš kao ni pokazivača.
Meni treba nešto bolje. Bolje od tebe, od tebe, od svih nas.
Bolje! Radite brže, pametnije. Nemojte verovati nikome.
Učinimo to. - Idemo. - Da.
Identifikacija. - Vejenta. - Recite. - Moram razgovarati sa starešinom.
Pričekajte.
Dakle, WHO te je pretekao do g. Langdona, Vejenta.
Starešini se to neće svideti. - Znam. Mora se s tim pomiriti.
Reci mu da ovo nije Berlin. Ako bilo šta pokuša, pronaći ću ga.
Pokušaj ponovo da ostvariš kontakt za 60 minuta.
Jesi li me čuo? Ja nisam za jednokratnu upotrebu.
Vejenta, uzmi Faradejev pokazivač pre vlade. - Sranje.
G. Sims. Dogodilo se odstupanje.
Baš šteta. U kojoj operaciji? - U Firenci.
Naši novi igrači se ne drže scenarija. - Baš neprofesionalno.
I sad je WHO preuzela našu poziciju.
Recite Vejenti da će, ako ceni svoju poziciju, ukloniti Langdona.
Telo nije pronađeno. Ili još bolje, džeparenje koje je pošlo loše.
Nož, mislim. Gotovina nestala, novčanik ostao.
Napravimo brzu identifikaciju i nastavimo dalje.
Profesor Langdon je izvan okvira.
I kod njega je termos? - Da. On ima Faradejev pokazivač.
Bio je dobar okvir. Kakvo je Vejentino stanje? - Netaknuta je, ali nestrpljiva.
I treba biti.
U šta nas je to uvalio taj klijent?
Ne, ne. Bilo je to retoričko pitanje.
Kad bi trebali da primimo klijentov snimak? - Upravo je stigao.
Uputio nas je da ga uploudujemo za 24 sata. - Želim da ga odmah vidim.
Ali, klijent, g. Zobrist... - Klijent je mrtav. Želim da pogledam snimak.
To je kršenje naših protokola.
Mi nismo vlada. Mi rešavamo probleme. G. Arbogaste...
Glavno svojstvo zbog kojeg smo tako dobri u našem poslu
jeste to da mi, što se sveta tiče, ne postojimo.
Ako nas taj snimak na bilo koji način upliće ili spominje,
želim da sprečim njegovo objavljivanje zbog dobrobiti naših klijenata.
Rekli ste mi da izbegnem abnormalnosti u postupku, to je sve.
Kad je to g. Zobrist bio makar i blizu normalnom?
Pa, ja... - Takođe retoričko pitanje. Donesite mi snimak.
U Dvorani 500 u Palazu nalazi se poznati mural,
Bitka kod Marciana Giorgija Vasarija. Pri vrhu murala je šifrirana poruka,
jedna od najpoznatijih zagonetki u svetu umetnosti. - Koja je poruka?
"Cerca trova". Traži i nađi.
U bolnici sam govorio da mi je žao. - Celo vreme.
Možda sam mislio na nešto drugo. Možda sam govorio "Vasari", umetnikovo ime.
To je dobro. Činiš se bistrijim. - I jesam. - Koje je tvoje srednje ime?
Bistriji sam.
Zobrist je mrtav, ali ako je ta kuga stvarna
onda je ta karta trag koji je ostavio kako bi je neko pronašao. - Ko?
Neko ko deli njegova uverenja. - I zato je kod tebe.
Ne sećam se da sam uopšte upoznao Zobrista. - Puno se toga ti ne sećaš.
Možda su oni došli kod tebe da bi im pomogao.
Jer sam predavao Dantea? - Tačno.
Pokazali su ti Faradejev pokazivač i pokušali da te uvere u njihov cilj.
Masovna ubistva? - Rekao si da ti je primamljiv. - Njegovi argumenti.
A ne njegov plan! Zobrist je psihopata. - Možda su te prevarili
poslavši nekoga koga poznaješ. - Minut je do ponoći.
Je li ovo zbog nas? - Tako nalaže logika.
Prokletstvo!
Dođi ovamo! Prati me. Možemo proći kroz vrt.
Ok, Palazo Vekio je u ovom smeru.
Upravo smo našli auto plaćen njenom karticom pre manje od sat vremena.
Ovde dole su jedna mala siva vrata. Kroz njih ćemo ući u Vasarijev hodnik.
Pravo kroz Ponte Vekio u Palazo. Eno vrata, vidiš?
Sad!
Je li vrt okružen? - Sa svih strana.
Profesor je postao opasan, Vejenta.
Starešina je izdao nalog za ubistvo. Eliminiši Langdona.
Ako ne uspeš, bićeš odgovorna, jesam li bio jasan? - Primljeno.
Tamo. Ono je Vasarijeva freska, Bitka kod Marciana.
Tamo. Tamo. Vidi, vidi.
Vidiš one dve kuće gore na sredini. Spusti se malo niže i desno.
Vidi se mala zelena zastava. - "Cerca trova". - Aha.
Traži i nađi. - Traži i nađi. - Tražismo i nađosmo.
I, šta sad? - Reči koje je Zobrist dodao na sliku.
Istina se nazire jedino kroz oči smrti.
Oči smrti. Koje oči?
Jesu li mi dali injekciju? - Kad?
U bolnici. - Ne.
Intubirali su te. Sve što si primio ušlo je intravenozno.
Ne u bolnici. Bio sam potpuno odeven na zadnjem sjedištu nekog auta
u jednom trenutku u poslednja 2 dana. Nešto su mi ubrizgali u krvotok
i sad pokazujem simptome bolesti.
Šta ako...? - Šta ako šta?
Siena, što ako sam ja prenosioc?
Ne. Ako si ti zaražen, onda sam i ja zaražena
i svi koji su bili u dodiru sa nama, i najverovatnije ćemo umreti.
Ali ako nisi,
ako su ti dali narkotik ili halucinogen,
onda još uvek imamo šansu da spasimo pola sveta.
A to vredi pokušati, zar ne?
Profesore!
To ste stvarno vi. Zašto ste se tako brzo vratili?
Nemam pojma ko je ova žena.
Skoro vas nisam prepoznala u tom odelu. Bili ste u šopingu?
Udarili ste glavom. - Pod tušem, da. Bilo je bolno.
Izvinjavam se, ovo je Siena, moja nećakinja.
U Italiji ste, profesore, ne morate govoriti "nećakinja". - Ne. - Nije...
Piacere. Marta Alvarez. Drago mi je.
Je li Ignjacio ponovo s vama? - Ignjacio? - Da.
Ignjacio je ujutro bio zauzet.
Žao mi je što te gnjavim, Marta, ali...
Pretpostavljam da znaš zašto sam se vratio. Ponovo.
Stvarno? Od svih blaga u Palazu...
On i il Duomino sinoć su unutra proveli skoro sat vremena s time.
To je tako morbidno. - Ne. Ne. U redu je.
U redu, hajde. Idem u tom smeru.
On je iznimno snalažljiv tip. - Rečeno mi je da ste i vi takvi, g. Bušar.
Dakle, recite mi, šta on to radi?
A šta vi to radite? Doneo sam vam pokazivač, a sad ga nema.
Pobegao vam je. - Izgubili smo ga na ulici.
Bio je u doktoričinom stanu. - Mogu pretražiti područje.
Ne treba nam vaša pomoć. - Šta ako je ranjen? Povreda glave.
Mislite da je zbunjen, da ne zna šta radi? - Moguće je.
Koliko je daleko dospeo one noći pre nestanka? - Do Dvorane 500.
Onda prestanimo da ga jurimo i počnimo da ga očekujemo.
Ne tako brzo, molim vas. Eksplodiraću.
Kojeg li romantičnog sastanka! Videti masku smrti.
Bile su uobičajene u 16. veku.
Reč je o gipsanom otisku nečijeg lica odmah posle smrti te osobe.
"Kroz oči smrti." - Osoba upotrebljena za ovu masku, pesnik,
Dante... Romantična priča, moglo bi se da kaže.
Dante je obožavao Firencu. Bio je ugledan i moćan, ali...
Politički vetrovi su se promenili pa su ga prognali.
Zapretili su mu da će ga spaliti na lomači ako se vrati.
Neki kažu da je Danteovo progonstvo razlog zašto je maska tako tužna.
Ne. Bilo je to zbog Beatris.
Dante ju je gledao izdaleka, ali je bio opsednut njome čitav svoj život.
Vaša nećakinja je romantičarka, profesore.
Kažu da je Dante pisao o svom putovanju iz pakla kako bi dopro do nje.
Ali nije mu uspelo. Udala se za nekog drugog.
Događa se. - Stvarno?
Ko je tebe ostavio? - Stvari se raspadaju ako se ne brinete o njima.
Molim vas da ostanete iza stupića. - Hvala vam.
Dobar tajming, profesore. Upravo smo otvorili.
Marta! - Da?
Ono smo mi.
To je Ignjacio. Poznajem ga već godinama.
Pravi poznavaoc Dantea.
Vlasnik maske insistira na stubićima kako se ljudi ne bi približavali.
Čak ni osoblje ne sme da otvara vitrinu ako on nije prisutan.
Maska nije u vlasništvu muzeja? - Ne. Privati kolekcionar ju je kupio od nas.
Dopušta nam da je izlažemo na neodređeno vreme.
Uobičajena praksa radi sticanja novčanih sredstava.
Ko je kolekcionar? - Bertram Zobrist, milijarder.
Njegove su ideje bile ekscentrične, ali ipak je šteta ono što se dogodilo.
Tada me neko nazvao.
Profesore, ne znam šta da mislim!
Zgrožena sam!
Profesore. - Profesore Langdone. - Mogu ovo da objasnim.
Odmah se vraćam. Marta, nemoj ih pustiti da odu.
Profesore, ja vas duboko cenim, ali ne razumem.
Sedite. Sve ću vam objasniti. - Zašto ste to uradili?
Marta, ne znam gde je ta maska,
ali učiniću sve kako bih je našao i vratio je.
Profesore, šta to radite? Molim vas, nemojte.
Profesore, vratite se. Nemojte, molim vas!
Profesore. - Samo nas nemojte pratiti. - Molim vas. Ne radite to.
Profesore!
Mirno pronađimo izlaz odavde.
Zašto mi nisi rekao za Ignazija?
Da li bi mi pomogla da si znala da sam lopov?
Lagao si me kad si tražio moju pomoć. - U stvari sam ti prećutao istinu.
Ako sam stvarno uzeo onu masku... - Jesi, upravo sam te videla.
To nije tvoj problem. Ne moraš da ostaneš.
Naravno da moram. U pitanju su ljudski životi.
Želim samo da znam jesam li na pravoj strani. - Jesi.
Kunem se. - Dobro.
A sad nađimo ono što tražimo.
Nazovi tog Ignazija i pitaj ga gde je sakrio masku.
Ignjacio je nestao. Skriva se. Sâm mi je to rekao.
I njega su proganjali, ali je ostavio trag.
"Raj 25".
To se odnosi na Danteovu Božansku komediju. "Canto XXV." Ali...
Treba mi primerak knjige. - Primerak knjige. Staromodno. Ja koristim Google.
Zatvaraju muzej. Biće otvoren jedino glavni izlaz.
Mislim da ćemo onda proći kroz Armeniju.
Sva vrata su zapečaćena. Ovo je jedini ulaz i izlaz.
A što je sa skrivenim izlazima? Tuneli, prikrivena vrata?
Ovo je 700 godina stari Palazo. Ima ih mnogo. - Pokaži mi.
ARMENIJA
Profesore. Baš mudro. - Nevidljive tajne Palaza.
Sjajan turistički obilazak. Probaj jednom.
Ovde bismo nakratko trebali biti na sigurnom.
Kreni.
"Dotad ću se drugim glasom, u drugoj odeći, vratiti kao pesnik
i staviti, pokraj moje krstionice, lovorov venac na glavu."
Krstionica. - Il Duomo. Ketedrala u kojoj je Dante kršten.
Tamo Ignjacio radi. Tamo je sakrio masku.
Misliće da idemo dole prema izlazu.
Onda ćemo gore.
U redu.
Tačno smo iznad Dvorane 500.
Na drugoj strani je stepenište koje vodi na ulicu.
Korak po korak.
Dobro si?
Bojiš li se visine? - Malo.
Meni je neugodno u skučenom prostoru. Nemoj da gledaš dole.
Ili gledaj. Nikad se ne mogu setiti šta je ispravno.
Nije tako teško.
Siena!
Jesi li dobro? - Aha.
Otpuzi na onu tamo gredu.
Nađimo se na kraju, kod merdevina.
Gospodine. - Daj mi šestoricu lokalnih. Osigurači isključeni.
Ponašate se glupo, profesore Langdone! - Napolje, brzo.
Trebali su vas, ali sad su se predomislili.
Vodite ove ljude napolje odavde i ispraznite prostoriju!
Daj mi to.
Ova vrata tu. Istočna strana. Tamo su se uputili.
Brzo, brzo!
Bušar! Agente Bušar, javite se!
Gde se nalazite? Agente Bušar, javite se!
PONOVNO ROĐENJE
Ta je reč i na omotu u kojem je snimak stigao.
Na njemu je i datum. Sutrašnji.
Hvala vam, razumeo sam to.
Najmračnija mesta u paklu rezervisana su za one
koji odbijaju da deluju u vreme moralne krize.
Danteov pakao više nije fikcija, već proročanstvo.
Stvorili smo naš lični pakao na Zemlji. - Isuse.
Upozorenja su bila očita, a rešenja zanemarena. Zato sam ja nešto preduzeo.
Ako gledate ovo, to znači da je virus Pakao oslobođen
sinoć u ponoć. Sad se prenosi u svaki kutak na Zemlji.
Isuse. - Za 6 dana od puštanja, virus će se replicirati
u svakom muškarcu, ženi i detetu na Zemlji. Očekujte da se trenutni...
da se trenutni broj stanovnika prepolovi.
Preživeli će biti svedoci
užasa neviđenih na ovoj planeti.
Ali želim da znaju zašto.
Da smo za ovo mi krivi i da je ovo naše spasenje.
Sad je vreme. Danas je...
Ima još. - Mislim da sam shvatio suštinu.
Čini se da je naša organizacija potrošila
zadnjih nekoliko godina zapošljavajući jednog ludaka
koji sad želi da počini masovno ubistvo pomoću lične smrtonosne kuge
u sledeća 24 sata. Oprostite. Za manje od 12 sati.
Dajmo onda sve od sebe da ne zajebemo
gore nego što već jesmo, može?
Bez Faradejevog pokazivača niko ne može pronaći virus.
Gde je profesor Langdon sad?
Bio je s dr. Bruks u vrtovima Boboli, ali nam je nestao s vidika.
I bojim se da smo izgubili vezu s Vejentom. - Razumem.
Idem u Firencu lično.
Testirajte je na znake zaraze i stavite je u karantin.
Ako ubrzo ne pronađemo Langdona,
čeka nas još puno više leševa.
Jesi li dobro? - To je slabost.
Samo slabost, prokletstvo! - Malo ćemo se odmoriti.
Jesi li je video tamo dole? - Jesam.
Sve što sam ikad učinila, sve to učenje otkad sam imala 11 godina,
jeste kako bi smrt sprečila, a ne prouzrokovala.
Bilo je to u samoodbrani. Neko je pokušavao da nas ubije.
Ne znam mogu li završiti ovo.
Razumem ako ne možeš.
Zobrist je ubica, ne ti. Ti si me spasila.
Više ne moraš napraviti ni jedan korak.
U pravu si. Učinila sam ono što je bilo potrebno i opet ću to uraditi.
Molim Boga da nećeš morati.
Izgleda da je zatvoreno zbog popravke. Ovamo.
Tamo. - Krstionica.
Opet Dante. Uvek Dante. Zašto Dante?
Akrilni gips. - Hoćeš da kažeš, boja. - Boja topiva u vodi.
Smrdi kao pokisli pas.
Vidi ovo. Natpis.
"Potraži izdajničkog dužda iz Venecije
koji je konjima sekao glave." - Venecija.
Tamo se Dante zarazio bolešću koja ga je ubila.
"Klekni unutar pozlaćenog muzeja svete mudrosti
i slušaj zvuke vode koja kaplje.
Duboko u potonuloj palati...
gde podzemno čudovište čeka." - Kuga lično.
Ispod vode.
"Potopljeno u vodama boje krvi...
u laguni u kojoj se ne ogledaju zvezde." - Profesore!
Recite mi, molim vas, kojeg to đavola radite?
Zašto se niste javili? - Ko ste vi?
Kristof Bušar iz Svetske zdravstvene organizacije.
Upoznali smo se. - Jesmo li?
Zaista se ne sećate? Bilo je to pre samo 2 dana.
Pati od posledica povrede glave.
Ne može da se seti događaja u poslednjih 48 sati.
Ja sam onaj koji je doleteo u Kembridž i zamolio vas za pomoć.
Dao sam vam pokazivač da ga dešifrijete. - G. Langdone.
Ok. Da, sećam se.
Ko ste vi? - Bila sam lekar na hitnoj kad su dovezli profesora.
Čega se zadnjeg sećate?
Bio sam na ulici. Mislim da sam bio ovde.
Bio sam s nekom ženom. I dali su mi injekciju. - Elizabet Sinski.
Elizabet? - Iz Svetske zdravstvene organizacije.
Poznaješ je? - Da.
Ali već godinama nisam video Elizabet. - Zbog nje sam vas pratio sâm.
Kako to mislite? - Mislim da dr. Sinski surađuje sa stranom vladom
kako bi pronašla i prodala virus. - Ne. Ne. Nemoguće.
Ljudi se menjaju, profesore. Lovim Bertrand Zobrist već 2 godine.
A neko je radio protiv mene.
Pređimo na stvar. Znate li gde je virus?
Pretpostavljam da imate akreditiv. - Nazovite WHO ako želite.
Proverite me, ali požurite.
Venecija. Mislimo da je u Veneciji. - Dobro.
2 sata vožnje vozom. Hajde. Ako sam vas ja pronašao, mogu i ostali.
Kupiću vam avionske karte za Ženevu. - Ne za Ženevu. Rekao je Venecija.
Čuo sam ga.
Oprostite. Čuvajte se, molim.
Je li ovo avion za Ženevu? - Da, upravo smo zatvorili vrata.
Zadržite avion na ulazu. Moramo proveriti sve putnike.
Gubite vreme. A imamo ga tako malo.
Pre 3 dana, posle 2 godine potrage, našao sam Zobrista.
Ubio se. Ali uzeli smo mu paket iz džepa. - I šta je to bilo?
Faradejev pokazivač s kartom pakla.
Zagonetka smišljena tako da je njegovi sledbenici reše.
Doneli smo ga vama i vi ste ga hteli propisno obraditi,
ali neko vas je oteo. - Profesore Langdone.
U to vreme bili ste s dr. Sinski. - Elizabet, da.
Je li vam spominjala treću stranku zainteresovanu za virus?
Ne sećam se. - Je li imala novčanih problema? - Ne znam.
Je li imala više od jednog mobilnog? - Ne znam. - Razmislite! - Ne seća se.
Onda mi recite ko se seća, profesore! Dosta mi je "ne znam i ne sećam se"!
"Pozlaćeni muzej", je li to onaj Svetog Marka? - Čitava Venecija je muzej.
Muzej Sv. Marka ima konje Carigrada, bronzane kipove.
Mogu li to da vidim?
Ja to na tvom mestu ne bih dirala. - Nisam ni nameravao.
Profesore?
Profesore Langdone.
Da? - Zdravo, Roberte.
Elizabet. - Dugo se nismo videli.
Predugo.
Šta te dovodi ovamo?
WHO-u treba tvoja pomoć. - Moja pomoć?
Nadam se da se još uvek sećaš svega o Danteu.
Šta se to dogodilo?
Jesi li dobro? Mogu li dobiti malo vode? Možda je dehidrirao.
Malo hrane ili voća ili nešto iz aparata.
Brzo! Hvala.
Laže li? - Kao pas.
Nije on došao kod mene u Kembridž.
Bušar, treba mi pomoć, brzo. Mislim da je kolabirao.
Ne mogu da otvorim vrata. - Langdone?
Jeste li dobro?
Langdone, jeste li dobro?
Idemo!
Hoćete da mi kažete da ste vi i vaša organizacija
2 godine radili protiv mene. - Tako je.
U cilju zaštite Bertranda Zobrista i njegovog istraživanja.
Kako biste ga sakrili, zaštitili. - Nažalost, da.
I da su svi moji pokušaji da ga sprečim u pokretanju
svetske pandemije propali zbog vas. - Oštar rezime, ali, da.
I sad imate drskosti da tražite od mene da vam verujem?
Strašno mi je žao. Nisam našao drugi način.
Za koga to tačno radi vaša grupa?
Za naše klijente, naravno. Mi smo uspešna privatna kompanija obezbeđenja.
Ako smem da pitam, gospodin koji je s vama, agent Bušar,
gde je on sad? - Ne znamo. Izgubio mu se trag.
Onda je situacija gora nego što mislite.
Postoji samo jedan razlog zašto ne sredi vašu lutku.
Želi g. Langdona za sebe. - Zašto?
Valjda kako bi pronašao virus i prodao ga najboljem ponuđaču.
Prednost, ucena, znate već, uobičajena sranja.
Mislim da nemamo više o čemu da razgovaramo, g. Simse.
A i imam manje od 8 sati da pronađem taj patogen. Izvinite me.
Koliko sam razumeo, vi i profesor se znate od pre.
Iz prve ruke.
Stalo vam je do njega.
Čak biste se i udružili s beskrupuloznom likom poput mene
kako biste ga zaštitili, zar ne?
Moja organizacija ima sredstva za pronalazak profesora.
Ako želite pokrenuti kugu, ovde biste to uradili. - Aha.
Ovamo godišnje dolazi 20 miliona ljudi iz čitavog sveta.
Za vreme crne smrti, Venecijanci su sve brodove
40 dana držali usidrene u luci pre nego što su posade smele u grad
pobrinuvši se da ne prenose kugu.
Reč "karantin" i potiče iz italijanskog. "Quaranta"=40.
Drago mi je što ste se vratili, profesore.
Tamo. Konji.
Ovo su kopije, originali su u muzeju zbog očuvanja.
Moramo biti brzi. Bušar zna da idemo ovamo.
Pitaj onog vodiča jesu li glave ovih konja ikad bile odrubljene?
Prema priči, za vreme Krstaškog rata,
konje su ukrali u Carigradu.
Ali bili su preveliki da bi ih utovarili na brodove,
pa su im odstranili glave te ih ponovo spojili. - Ko je to uradio?
Enriko Dandolo. - Dužd koji je živeo večno. - Naravno, Enriko Dandolo.
Dandolo je na prevaru umešao Venecijance u Krstaški rat.
Trebao je da pošalje brodove u Egipat, ali je umesto toga napao Carigrad.
Žao mi je. Naravno. "Pozlaćeni muzej svete mudrosti."
Jesmo li u pogrešnoj bazilici? - U pogrešnoj smo državi.
Dandolo je umro, ali nije sahranjen ovde. - Nego gde?
Aja Sofija. - Istanbul. - Istanbul.
Uvek postoji izlaz. Ovamo!
Probaj to da otvoriš.
Držim te za noge.
Možeš li?
Ima li koga gore? - Molim vas, pomozite.
Da. Pomozite mi.
Stotku. - Da! Sto eura. - Evo, ja ću.
Brzo, brzo.
Šta to radiš?
Nazvao si ga ubicom, psihopatom.
Molim? - Ali istorija će nas zvati spasiocima.
Oh, moj Bože.
Ja se ne bojim da umrem, Roberte.
Užasava me kad ne radim ništa.
Zobrist je put i pokazivač ostavio tebi.
Poznavala si ga? - Poznavala? Volela sam ga.
Nosiš njegovo odelo. - Ne. Siena, ne.
Hvala ti, Roberte.
Hvala ti za sve.
Ne. Siena, ne! Siena!
Ne, Siena! Siena, ne!
Uspori, uspori, prebrza si.
Ma daj! Za ovo mi je trebalo 3 dana.
Previše lako.
Super je.
Pre si bila samo...
ideja.
A sad je stvarno.
Ljubav budi dušu i tera je na delo.
Nije pošteno. Meni citiraš Dantea.
Ali nije ljubav, već lepota.
Molim?
Minut je do ponoći.
Ranije je nego što sam očekivala.
Gde idemo?
Razumem.
Zajedno smo planirali, zajedno osmislili,
ali ovaj deo pripada samo tebi.
Sigurnije je ako ne znaš lokaciju.
Šta ako te oni prvi pronađu?
Šta onda?
Ako te zanima, nisi sam. Moraš početi da mi veruješ.
Osim ako ne preduzmemo smele korake
šesto istrebljenje biće naše lično.
Bila si u pravu.
Napraviću ti drugi put.
Pakao će biti na kraju.
Ako mi se nešto dogodi, dostaviće ti prvi trag.
Znam da ćeš uraditi šta god bude potrebno. Traži i nađi.
Nisi sam.
Dakle, prekrasna mlada žena pala je na zlikovca.
Događa se. Izgledaš razočarano.
Daću ti malo vremena. - Elizabet nije ona koja želi da proda virus.
Ti jesi. - Iskoristili su te.
Razrađena šema stvorena da bi vas naterali da radite ono drugi žele.
Ali ja... ja sam vrlo direktan.
Ovo je trenutak jedne velike prilike za mene.
Dakle, gde je virus?
Ma dajte, profesore. Koliko života ima na svetu?
Koliko će još biti ratova?
Nema ničeg lošeg u proređivanju krda s vremena na vreme.
To je zdravo.
Video sam mnoga Božja dela.
Tajfuni, kolera. I znaš šta?
Ponekad pogode prave ljude.
To je nečovečno. - Čovečanstvo je nečovečno.
Život možda i jeste jeftin, ali ako to znači dodati ga na našu vagu,
niko nikad ne prestaje da ga plaća.
Pitaću vas poslednji...
Strašno mi je žao.
Nisam video drugi način.
Moram biti brz. Šta manje krvi, to bolje.
Ko ste vi? - Stručni saradnik. Između ostalog,
moja kompanija stvara iluzije. Niste imali pravu povredu glave.
Ali izgubio sam pamćenje. - To je izazvano hemijskim putem.
Dali smo vam injekciju benzodiazapina.
Žao mi je, može izazvati osip. Trebalo bi da nestane za godinu-dve.
Sve ovo je bilo... lažno?
Preferiram frazu "stvorena stvarnost".
Moji agenti su vas oteli.
Hteli su sve brzo da počiste. - Time što bi me ubili?
Od srca vam se izvinjavam, g. Langdone.
Ipak sam izgubio iskusnu agenticu.
U mom poslu ima mnogo situacija koje se ne mogu kontrolisati.
Znam sledeće. Znam da sam se ponašao užasno.
Ali, trebalo je rešiti zagonetku, a ko je prikladniji za to od vas.
Drago mi je što sam vas izabrao.
Ovo nije moj najbolji rad, ali za Italijane će biti dovoljno.
Zobrist je imao sledbenike svuda, kad je Siena došla kod mene po pomoć.
Ili sam tako bar mislio.
Došla je kod nas ozbiljno zabrinuta ubrzo posle Zobristove smrti.
Nekako je znala da nas je Zobrist unajmio.
Rekla je da se bavio biološkim radom koji može završiti u pogrešnim rukama.
Nije spomenula kugu, ali čuli smo dovoljno da se uznemirimo.
Pristali smo da sarađujemo s njom kako bi našli Zobristov projekt.
A kad vas je dovela dr. Sinski, videli smo priliku.
Kod mene je došla Elizabet. - Da.
Dr. Sinski je agentu Bušaru uzela Faradejev pokazivač.
Donela ga je kod vas na dešifrovanje i zaštitila ga je vaših otiskom prsta.
Nismo imali izbora pa smo vas oteli na ulici.
Scenario u bolnici vas je ohrabrio da verujete dr. Bruks.
Kad ste pozvali konzulat, javio se naš prijatelj. - Profesore Langdone?
Hvala Bogu da ste živi. Tražili smo vas.
Još uvek je kod vas? - Vi imate pokazivač, mi imamo vas.
Sve je išlo kao podmazano sve dok vas gđica Bruks nije ukrala.
Kako bi bila sigurna da će virus biti oslobođen. - Tako se čini.
Mladi ljudi razočaraju.
Smatram da postanu podnošljivi u dobu od 35 godina.
Dolazi dr. Sinski.
Tako sam brinula.
Jesi li dobro? - Dobro sam. - Jesi li?
Dobro sam. U redu sam.
Hvala Bogu.
Znaš li gde je virus? - U Istanbulu.
Sad je vreme. Danas je ponovno rođenje.
Pakao je spasenje.
Žao mi je što sam te uvalila u ovo, Roberte,
posle svih ovih godina. - Ne. Drago mi je zbog toga.
Upoznala sam ga, znaš? Zobrista. Pre 2 godine. Molio me za pomoć.
Hteo je da WHO podrži masovnu sterilizaciju
putem pitke vode i životnih namirnica.
Izbacila sam ga iz kancelarije i stavila pod prismotru.
Nestao je i...
valjda je on onda prekinuo sve veze.
Verovatno sam trebala... ne znam. - Šta?
Uvek se kriviš za ono zašta nisi kriva.
Još si uvek ljubazan.
Tamo, ulaz.
Voleo bih da se tada sve drukčije dogodilo.
Nismo ga pazili. Raspao se. - Je li to kajanje?
Samo kad razmišljam o tome.
Bi li rekla da se iste stvari događaju u ulazima,
na granici, uz rubove?
Drevni ribari naučili su da jedre tamo gde se topla voda spajala s hladnom.
Male ribe dolazile bi do ruba tople vode i tu se zaustavljale.
Velike ribe bi dolazile iz hladne vode i pojele ih,
a ribari su ih ulovili sve.
Ulazi.
Nisi se nimalo promenio, Roberte.
Previše pričaš.
A onda, ne pričaš uopšte.
Elizabet...
Nisam od tebe mogao da tražim da ne ideš u Ženevu.
Nisam mogao. - Ja nisam od tebe htela da tražim da napustiš Kembridž.
Je li se tako to dogodilo?
Više ne verujem svom pamćenju. - Ja nikad ništa ne zaboravljam.
To je dar. - Ne. Nije.
Ostavite ga na miru! Šta to radite?!
Okreni se! Nemoj da me gledaš!
Nemoj da gledaš.
Roberte!
Ja sam pesnikova prijateljica.
Zašto je Zobrist umro? - Kako bi ostali živeli.
Daleko sam putovala kako bih se pobrinula da nas ništa ne ometa.
Sistem dostave koji smo osmislili oslobodiće virus večeras do ponoći.
Ali ima drugih koji dolaze da bi me zaustavili. Moram ga pronaći pre njih
i aktivirati eksploziju kako bih bila sigurna da je oslobođen.
Kako možemo da pomognemo?
Za vreme Justinianove kuge dnevno je na ulicama Istanbula umrlo 5000 ljudi.
Granica između Istoka i Zapada. Zato ga je i izabrao.
Ako vreća bude netaknuta, možemo ga zadržati,
ali ako je neko pokida pre nego što stignemo tamo,
95% stanovništva Zemlje biće zaraženo za 47 dana.
Profesore. Doktorka. Ja sam Mirsat, ovde sam kustos.
Jeste li potpuno evakuisali zgradu?
Pod pretpostavkom da možemo, ali ovo mesto je ogromno.
Možete li da mi kažete šta to tačno tražite?
Grobnicu Enrika Dandola. - Naravno, ovuda.
"Klekni unutar pozlaćenog muzeja svete mudrosti
i slušaj zvuke vode koja kaplje.
Uđi duboko u potonulu palatu."
Čujem vodu kako teče ispod ovog kamenja. - Gde ide?
To je odvod. Ide u gradski rezervoar. - Tražimo veliki podzemni prostor,
možda sa stubovima, veštački osvetljen iznutra.
To je jednostavno. Antička cisterna, 6. vek, Jerebatan Saraji.
Neki to zovu "Potonulom palatom". - Odvedite nas tamo.
Njegove reči mogu značiti samo jedno. Jerebatan Saraji. "Potonula palata".
Jednom kad se spustimo tamo, videćeš šta je opisao.
Kako ću ga koristiti? - U strujnom krugu je okidač.
Sprava ima i detonacijski taster.
Poziv s mobilnog će aktivirati eksploziju.
To je dovoljno za kidanje vreće? - Zidovi su od cementa.
Trebaju ti obe bombe, pod različitim uglovima,
što udaljenije jedna od druge. To će iscepati vreću.
Istorija nas uči da je crna kuga pruzrokovala patnju i smrt.
Ali, ono što nas ne uči,
jeste da je stvorila mršavije stanovništvo i rodila renesansu.
Svim snagama žurimo u sedmi krug pakla.
Samoubice i bogohulnici. Zašto radije patimo kasnije nego sad?
Šta ako to prigrlimo? Onda nas možda bol može spasiti.
Shvatate ovo, zar ne? Vidim da razumete.
Moram da znam da nisam sam.
Previše ljudi. - Dobro je izabrao.
Trebaju mi šeme svih cevovoda koje ulaze i izlaze u cisternu.
Protokoli potpune izolacije i zatvaranja.
Fizičke i hemijske barijere uzduž... Čekaj.
Ovo je gradski vodovod? - Više nije. Modernizovali smo se.
Ali ima vode. - Da. Na kraju se filtrira u zemlju.
Zašto su svi ovi ljudi tu?
Ovo je turistička atrakcija. Akustika je odlična.
Večeras se održava koncert letnjeg solsticija. Vrlo je popularan.
Dolaze ljudi iz čitavog sveta. - Stvorio je bioaerosol.
Raširiće ga po vazduhu. - Ispraznite ovo mesto. - Ne.
Zadržite ga. Blokirajte svu komunikaciju tamo dole.
Nema odlaznih ni dolaznih poruka. - Može.
Hoćemo li ući?
Roberte, ne moraš da ideš sa nama, znaš? - Da, moram.
"Vode boje krvi u laguni u kojoj se ne ogledaju zvezde."
Moj Bože, ovo je lavirint. Koliko ima sekcija?
Na desetine, profesore. - Pronađimo je.
Proverite ostale sekcije. Sve ih proverite.
Raširite se.
Isključite mobilne usluge, smesta! Bez komunikacija. - Da, gospodine.
Ovuda. Meduza. - Grčki duh, zašto?
Pripada posebnoj kategoriji grčkih duhova. Podzemna čudovišta.
To je to? - Da. - Boja, stubovi, ovo je upravo ono što smo videli na snimku.
Ovo je pravo područje, raširite se, proverite stubove.
Ja ću pogledati uza zid.
Ispod stepenica! Ako nešto pronađete, odmah me obavestite.
Šta se događa? - Sklonite se, gospodine.
Imam je! Ovde je. U desnom uglu.
Nemoj.
Sklonite je!
Brzo!
Siena!
Siena. Ovde dole nas je previše!
Nećeš stići do one vreće pre nas! - Ali ću se pobrinuti da se pokida.
Nemoj činiti ovo, Siena. Ubićeš nevine ljude. - Da. Ljudi će umreti.
Mnogo ljudi, ali izbeći ćemo krizu.
To zahteva priroda.
Problem neće samo biti usporen, biće trajno rešen.
Ubiti milijarde kako bi spasili živote. To je logika tirana.
Za veće dobro, čovečanstvo... - Ako si genije, nemaš posebna prava!
Ne, imaš odgovornost da deluješ kad drugi ne žele!
Želiš da uradiš nešto, dobro!
Viči iz sveg glasa! Budi inventivna i otidi!
Ako voliš čovečanstvo i ovu planetu, učinio bi sve da ih spasiš.
Najveći gresi u ljudskoj istoriji počinjeni su u ime ljubavi.
Niko neće ovaj čin smatrati činom ljubavi. - Biće živi.
Kakve veze ima šta će da kažu o nama?
NEMA SIGNALA
Nemojte pucati u kutiju!
Roberte! Ovamo!
Jesi li dobro? - Dobro sam.
Gde je kutija? Gde je kutija?
Obuzdan je, nema proboja.
Virus je obuzdan.
Meta je obuzdana, pripremite se za transport.
Mislila je da spašava svet.
To su i oni mislili.
Šta će biti s time?
Vratićemo ga u Ženevu i analizirati.
Najpre ćemo morati da generišemo dovoljno sekvenci genoma
kako bismo stekli predstavu sa čim to imamo posla.
Čeka nas puno posla.
A ti? Kembridž?
Aha.
Dr. Sinski?
Život nas je ponovo razdvojio.
Kao Dantea i Beatris.
Imam nešto za tebe.
Pokupila sam ga one noći kad su te oteli.
Činilo mi se da ti je važan.
Da, jeste.
Razmišljaš li ikad o tome šta se moglo dogoditi za tebe i mene?
Da.
Život valjda mora imati svoje tajne, profesore, čak i za nas.
Izvinite, govorite li engleski? - Da.
Jeste li videli Martu Alvarez, radnicu muzeja?
Marta trenutno nije ovde. Rodila je bebu.
Rodila je bebu? To je super. Sjajne vesti.
Možda biste trebali nekome da kažete da bi svetla na Danteovoj maski
trebala biti uključena, jer se jedva vidi.
Žao mi je, Danteova maska više nije ovde. Ukradena je.
Stvarno? Upravo sam je gledao. - Izvinite me.
Preveo: Arbok
Adaptirao na srpski: suadnovic