Min familj har bott i Wendover i nästan 300 år.
Orten grundades 1629 som fiskeläge.
Musselplock och varv följde, men de näringarna är borta sen länge.
Stränder, bris, saltluft har vi än. Wendover behåller sin lockelse.
För vi har de bästa jäkla utsikterna på kusten norr om Boston.
Det är så vackert.
Det är fuskigt att visa er detta hus med den utsikten en dag som i dag.
- Jag skulle inte ändra på nåt. - Utom priset.
Då ska du se jordkällaren, Robert. Du kommer häpna.
- Jag har alltid velat ha jordkällare. - Har du?
Sandersons bor i en trea i Swampscott.
De har inte råd med detta hus. Jag och de vet det.
Men jag ska ge dem en läxa och det börjar alltid så här.
Med förnekelse.
De går inte långt under begärt pris.
Den goda nyheten är att fler hus är till salu i Wendover.
Det här är Wendover Crossing, vår version av en stadskärna.
- Jag stortrivs här. - Vi ska hitta rätt hus åt er.
Att köpa ett för dyrt hus är ett recept för elände.
Jag vet. Jag köpte ett hus som jag nästan hade råd med.
Och om allt hade gått planenligt så hade jag haft det bra.
Så blev det inte.
TILL SALU
Det är Dwighthuset. Bara 3 km från utmärkta Hathaway-grundskolan.
- Det är så gulligt. - Jag kan inte visa det i dag.
Men det vore nog perfekt.
Det vore ingen full rundtur utan att visa er Wendover Rise.
Ni ser saltängarna. Fortfarande bra för musselplock.
- Vad är det där för hus? - McAllisters - sen ett år tillbaka.
Trevligt par från Boston. Han förvaltar en hedgefond.
Underbar tomt. 8 hektar. De har renoverat allt och flyttat in precis.
- Det ser dyrt ut. - Det var det.
Är det Rebecca?
Hej, Rebecca! Hoppas vi inte skrämde dig.
Lisa och Rob Sanderson vill flytta från Swampscott.
Wendover är en speciell plats.
Jag rider varje dag. Här finns så många fina stigar.
Det blir kul att se vad ni har gjort. Jag tar med en köttgryta.
Det är kallt, raring. Ta på dig en tröja.
Och en mössa.
- Leggings. - Ja.
Ibland rycks jag med och tänker inte igenom allt.
- Okej. - Sköt om dig, Rebecca.
- Hej, Kendall. Några samtal? - Nej. Jag har messat honom 20 gånger.
- Nej, har nån ringt mig? - Tror inte det.
- Det är en ja eller nej-fråga. - Nej.
Okej.
- Just det, din dotter ringde. - Tess eller Emily?
Jag klurar ut det.
- Funkar det med din nya assistent? - Jag gör hennes mamma en tjänst.
Kendall har sabbatsår. Hon kom inte in på sina förstaval.
- Stackarn. Visa lite medkänsla. - Snälla du.
Jag kämpade mig igenom UMass och är North Shores främsta mäklare.
- Eller jag var det tills... - Min skitvärd ska höja hyran.
- Din lägenhet har redan ockerhyra. - Jo, men det är billigt i Brooklyn.
Okej. Mejla summan.
- Se bara till att de fixar toan. - Du är bäst, mamma. Tack, snälla.
Jag är glad att jag kan hjälpa, men hoppas slippa göra det livet ut.
Jag med. Men jag kan bara skapa mig en konstnärskarriär i New York.
Tror du jag gillar att tigga pengar?
- Nej, det är säkert jättejobbigt. - Det är jobbigt. Det är pinsamt.
Mina rumskompisar får också hjälp och vi känner oss som losers.
Upp med hakan, gumman. Vi hörs vi snart igen, okej? Hej då.
Gud.
Jag behöver ett bra år.
- Tess. Hur är det? - Hemskt ledsen, men Lottie är sjuk.
- Stackars liten. Vad har hon? - Höstblåsor.
- Jag är inte rädd för höstblåsor. - Hon har ont. Tur isglass finns.
Jag måste lägga på, Tess. Meddela mig om hon ska passas.
- Tack, mamma. Jag ringer i morgon. - Hej då.
Frank. Jag har ringt dig i flera dar.
Hej, Hildy. Minns du den här?
- Svarar du nånsin i din mobil? - Nej.
En Bostonadvokat är väldigt intresserad av din strandtomt.
- Varför? - Det är en av Wendovers bästa.
- Du kan få grymt bra betalt. - Grymt? Du snackar stadsbospråk.
- Vill du inte tjäna pengar? - Inte lika gärna som du.
Vill du inte höra hans bud?
- Då når du inte Getchell Cove. - Jag har kust nog kvar att nyttja.
Nyttja... Vart ska du i den stassen?
Till Wendy Heathertons fest. Inte för att det angår dig.
Slaktardottern blev fin.
- Och Frankie Getchell är tondöv. - Det kommer jag alltid att vara.
Säg till om du ångrar dig. Jag svarar i min mobil.
Hildy svarar i sin mobil!
Jag älskade att gå på fester. Men det var före bakhållet.
Alla bilar gjorde...
Jag skulle ha vänt om och flytt.
- Var är min lilla Lottie-Lou? - Här inne.
Jag vill ha min Lottietid innan farmor Nancy stormar in.
Vad händer? Mår Lottie bra?
Ja, hon mår fint. Hon är här.
- Fyller jag år i dag? - Mamma, kom och sätt dig.
Ja, raring.
Låt mig först presentera min äldsta dotter Tess och hennes man Michael.
Det här är Lottie, mitt barnbarn, min busunge.
Ja, jag vet.
Jag passar henne när jag kan. - Visst gör jag?
Detta är deras fina hus i Beverly som jag gladeligen finansierade.
Detta är min yngre dotter Emily. Hon är lite dramatisk.
Emily körde ända hit från New York för detta. Är det inte omtänksamt?
Min exmake Scott här betalar jag underhåll till-
-trots att han lämnade mig för en man efter 22 års äktenskap.
Detta är Wendy Heatherton för 1 1/2 år sen när hon jobbade åt mig-
-innan hon tömde min rolodex och snodde alla mina kunder.
Och jag visste inte vem hon var.
Jag heter Joycel, Hildy. Vill du sätta dig?
Här finns människor som älskar dig och vill säga saker - om du lyssnar.
- Jag går och lägger Lottie. - Okej.
Duktiga tjejen.
- Till detta behöver jag en sup. - Herregud!
- Mamma! - Det är hela grejen.
Jag skojar.
Det var min examen och min fest och hela kvällen var jag livrädd för-
-att du skulle supa och dansa med alla mina vänner, vilket du gjorde.
Är dans olagligt? Då hade pappa och jag åkt i fängelse på college.
Vi drack för mycket på college.
Förra thanksgiving slocknade du.
Det kallas tupplur. Jag hade jobbat hårt hela veckan.
Jag skulle göra minipumpor fyllda med stuvad majs.
- Sen var det rattfyllan. - Jag stötte bara till bilen.
Inga skador, ingen skadad. Det var bara den dumma trafiksnuten.
Du körde full.
Tror du att jag var den enda som körde hem från Mamie's den kvällen?
Åker ni hem till alla dem efter det här?
Första steget är att erkänna att du har ett problem.
Jag blev en av de 50 främsta näringsidkarna i Massachusetts.
- Låter det som ett problem? - Sluta, mamma, bara sluta!
Kunderna frågar.
Ledsen, men får du inte hjälp kan jag inte lämna dig ensam med Lottie mer.
Jag kan köra dig i kväll, Hildy.
Så jag lät dem skicka iväg mig.
Jag tänkte bara att det var synd att tjejerna aldrig mötte min mor-
-för då hade de vetat hur en riktig alkoholist ser ut.
- Hildy Good! - Peter. Kul att se dig.
- Och Elise. Det var ett tag sen. - Jag försöker undvika sånt här.
- Snygga nya glasögon. - De är inte nya.
Rebecca McAllister, Peter och Elise Newbold. De bor i Cambridge.
- Vi åker hit varje helg. - Rebecca är från Boston.
Via Brasilien. Jag växte upp globalt.
- Jag mötte min man på flyget. - Hej, Hildy.
- Hur är det? - Törstig som fan.
Hildy och jag passade dr Newbolds barn.
Mamie Lang. En av mina äldsta vänner. Vi har inte setts så ofta på sistone.
Ni skulle sett honom stulta runt i sina små kortbyxor.
- Jag var åtta. - Peter är vår psykiater.
Jag jobbar mest på McLean och är här några dar i veckan.
Wendover håller honom sysselsatt. De inbillningsjuka.
Carl och jag är så glad att du kom på vår lilla soaré.
De två mäklardrottningarna är här. Är kommunen stor nog för båda?
- Ska vi säga pistoler i gryningen? - Jag gillar att sova länge.
Är inte McAllisters ett fint tillskott i Wendover?
Förtjusande.
- Hur är det med dig? - Jag tror att jag mår bra.
Carl, de som serverar går inte runt. Säg nåt.
Jag är så stolt över dig, Hildy.
Så, så stolt.
Jag hör sånt för ofta nuförtiden.
Det är sant. Brian tror att jag kan tänka sönder saker.
Det är hennes kroppskemi eller statisk elektricitet eller nåt.
Alla klockor hon får av mig stannar. Rolex, Cartier - sak samma.
- Brian tror att jag är häxa. - Din fru har bara otur med klockor.
- Vet ni vem som är häxa? - Skälet till att jag gillar dig.
- Hennes gammel-gammel-gammel... - Åtta generationer.
Min förmoder Sarah Good var en av de första häxanklagade i Salem.
- Hildy kan läsa tankar. - Läs Brians tankar.
- Det finns säkert mer än siffror där. - Hon ger mig för mycket kredd.
- Gör det, Hildy. - Bara om ni lovar att inte hänga mig.
Brian... ge mig din hand.
Tänk på nåt som hände i ditt förflutna, ett minne.
Jag ger dig frågor. Försök att inte nicka eller ge bort nåt med ögonen.
- Jag har grymt pokerfejs. - Titta på mig.
Försök att inte blinka eller nicka och tänk på...
Det är ett lyckligt minne. Det är från din barndom.
- Nej. Nicka inte. - Jag nickade inte.
- Han nickade inte. - Med ögonen.
Det var ingen vanlig dag. Det var en speciell dag. Det var jul.
Nej, det var inte jul, det var... Det var din födelsedag.
- Du är duktig. - Sluta hjälpa mig.
Det var när du ännu var barn. Var du... nio?
Nej. Jag tror att du var tio.
Det var nåt du fick. En present.
Försök minnas var du såg den först.
Du var inte inne i huset. Du var ute.
Du fördes ut och du såg...
den gula cykeln som dina föräldrar gav dig när du fyllde tio.
- Herrejävlar. - Det händer jämt. Jag ryser.
Helt flippat. Det är inte ens ett viktigt minne.
Hon sa åt dig att tänka på det. - Va, Hildy? Briljant, förresten.
- Får jag dekonstruera det du gjorde? - Varsågod.
Okej. Det första jag la märke till var några suggestiva saker.
Du sa: "Jag ska ge dig frågor." Ge dig.
Sen sa du "ge inte bort" och "ge mig din hand."
Så du intalade honom att minnas en present eller gåva.
- Jag måste vara skitsmart. - Sen var det klassisk kall läsning.
Det är mer än så. Jag har sett det för ofta.
- Skål för dig, Hildy Good. - För häxorna i Wendover.
För Hildy.
Hej, tjejer. Hej, mina vackra hyndor. Hur är det med er?
Mina döttrar vet mycket väl att jag aldrig har druckit nåt före kl. 17.
Alkoholister dricker på dan.
De hetsdricker. De dricker ensamma.
Jag drack aldrig ensam...
före rehab.
Jag föddes tre supar för lite för att vara bekväm. Det är allt.
Tjejer, denna merlot är gudomlig.
Scott sa jämt att jag skulle sluta efter tre glas.
- Då börjar du tappa kontrollen. - Vad pratar du om?
Efter tre glas börjar jag känna att jag har kontroll.
Vem vill bada?
Vill du bada? Vill du bada, va?
Ja, ni vill att jag ska bada. Kom då.
Mina döttrar hade tyckt att det här var sorgligt.
Men jag är lycklig. Okej, kom.
Ja. Vilken duktig vovve.
Nej, nej, nej!
- Kom igen, Jake. Det är okej. - Nej, nej, nej!
- Patch! - Jake, gubben.
- Jake. - Rena härdsmältan.
- Nej, nej, nej! - Jake, nej. Sluta. Det är okej.
Det är okej. Okej?
Vill du gå och titta på tv? Ja?
Jag såg den här och tänkte på Jake.
- Hej, Hildy. - Hej, Patch.
- Hej, Cassie. - Tack.
Gud. Vi...
Vi fick flytta upp låsen förra veckan för att Jake smet ut.
Han tog två timmar att hitta.
Han stod i Bob Crandall trädgård och glodde på en grävmaskin.
Jag har goda nyheter. Jag har möjliga köpare.
Renoveringsvinkeln funkar inte. Huset behöver lite omvårdnad inomhus.
Jag hade gärna gjort det, men Patch har redan tre jobb.
- Han hinner inte. - Jag vill ringa Frank Getchell.
- Vi har inte råd med Franks killar. - Jag skulle betala Frankie själv.
- Jag tar inte emot dina pengar. - Jag behöver också sälja huset.
Ni kan betala mig när det är sålt.
Vad tror du finns under mattan?
Äckliga fläckar. Jag vet inte, Hildy.
Han svingar, men missar. En till utslagen för Lambert.
Han kastar en glidare och den rullar fortfarande.
- Sox säsong är... - Hej, Hildy. Körde du till fel hus?
Jag hade ringt, men du svarar inte.
- Har du repat dig efter i natt? - I natt...?
Rätt kallt för ett midnattsdopp.
- God kväll, Hil. - Frank. Du skrämde skiten ur mig.
- Vad gör du här? - Fiskar. Försöker.
- Du spionerade på mig. - Jag kom hit för lite lugn och ro.
- I stället fick jag nåt att titta på. - Väckte det några glada minnen?
Du ser bra ut, Hil. Tack för showen.
- Vattnet är ju varmast så här års. - Det var 14 grader i natt.
Jag behöver hjälp hos Dwights.
Väggar ska lappas, allt ska målas och mattan ska bort.
Alla mina killar jobbar i Manchester den här veckan.
- Alla dina killar? - Ja, stort jobb.
En biotech-höjdare bestämde att han ville flytta sin pool.
Dwights vill till Newton och Jakes skola, men måste sälja huset först.
- Ledsen. Kass tajming. - Glöm att jag frågade.
Jag försöker hitta en annan.
Hildy!
Jag kör dit sen och tittar på det. Jag kan nog undvara ett par killar.
Det vore underbart. Patch och Cassie behöver hjälp.
Biotech-killen är en jävla tönt. Poolen var snygg där den var.
- Måste vara skönt att vara så rik. - Du ser ut att klara dig bra, Hildy.
Ses vi på stranden? Jag är han i parkas.
Kom igen. Det här är mina kunder.
- Hej, Kendall. Är Hildy här? - Jag vet inte...
Peter Newbold söker dig. Ska jag skicka iväg honom?
Nej, Kendall. Tack. - Peter. Kom in.
- Är det olämpligt nu? - Inte alls. Vad vill du?
Du kan behöva ny hyresgäst där uppe.
- Jag kan få ett jobb i San Francisco. - Långt från Wendover.
Det vore kul att jobba som läkare där ingen har sett mig i lederhosen.
Dina ben var som två små tandpetare.
- Så du och Elise ska sälja huset? - Ja, om jag får jobbet.
Jag tittar gärna på det och ger dig ett hum om värdet.
Jag minns när din far satt här uppe. Hans sittpinne.
Han kunde vara rätt läskig.
Ja, hans patienter älskade honom.
Jag kan gå genom ett hus en gång och veta mer om de boende-
-än en psykiater som Peter hade vetat efter ett års terapi.
Jag gillar hus som ser bebodda ut.
Normalt slitage är ett sunt tecken.
Ett hus som är för rent vittnar lika mycket om problem hemma-
-som ett totalstökigt hus.
Alkoholister, samlare, hetsätare, deprimerade och så vidare.
Jag ser allt på deras bons nötta kanter.
Jag kollar priser.
Bara så du vet så pratar jag inte riktigt med nån om det här.
Jag säger det inte till en själ. Inte ens till spökena.
Tack, Hildy.
Det är en tragisk sanning med att vara mäklare.
Skilsmässor är bra för affärerna.
Titta här.
Jag ska lägga alla möjliga konstiga prylar i muggen. Varsågod.
Jag önskar att din mamma hade kunnat leka med oss när vi var små.
- Min mamma gjorde inte sånt här. - Hon var säkert kliniskt deprimerad.
Ingen sa de orden när vi växte upp.
- Varför vägrar du att prata om det? - Jag pratar om det.
Det bara var så. Om mamma var irriterad så gick vi ut.
- Det gjorde barn på den tiden. - Visst. Den gamla goda tiden.
Jag klarade mig bra.
Varför är hon här och inte på Anhawan Beach Club?
Jag är säker på att hon vill träffa folk.
Hon kom inte och sa hej.
- Dinosaurierna kan. - Rebecca.
- Har du träffat Cassie Dwight? - Nej.
Hej. Jag är Patch Dwights fru. Han fixade rören i er renovering.
Patch gjorde ett kanonjobb åt oss. Vem är denna stiliga pojke?
- Det här är min son Jake. - Hej.
Vi är här nästan varje eftermiddag om det inte regnar. Sitt med oss.
Det gör vi gärna. Tack, snälla.
- Jake, gubben. - Min lastbil! Min!
- Förlåt. Han älskar lastbilar. - Det är okej. Ska vi inte turas om?
Det är okej, vännen.
Hjulen på bussen snurrar runt, runt, runt
Jake är autistisk.
- Han ser inte ut... - Som vad?
- Rebecca har inte träffat Jake förut. - Ser inte ut som vad?
-runt och runt -Det är min lastbil.
- Jag vet. - Jag vill ha min lastbil.
Rebecca, jag är hemskt ledsen.
- Det är inte ditt fel, Hildy. - Cassie är hårt pressad.
- Jag följer gärna hit med dig en dag. - Det var fruktansvärt.
- Hey! - Hej själv.
Förlåt, Hildy.
- Det börjar likna nåt. Vad tycks? - Vi borde ha snackat budget.
Diskbänken var gratis. En liten repa gjorde att den ratats.
Den blir perfekt och Patch monterar. Kranen kommer i morgon. Det blir bra.
- Och kylen? Diskmaskinen? - Jag har alltid prylar liggande.
- Var inte dina killar på ett jobb? - Jag löste det. Inga problem.
- Jag frågade rätt kille, va? - Vänta tills du ser fakturan.
- Tack ska du ha, Frank. - Ja.
En gång i mitt liv var jag väldigt kär i Frankie Getchell.
Det hade ni också varit om ni hade sett honom.
Alla mina kompisar var det. Det var sommaren före college.
Han lärde mig segla.
Han renoverade hela den här båten själv.
Och döpte den efter min ökända förmoder.
Vilket för honom var rätt romantiskt.
Frankie var min första.
Jag grät hela vägen till UMass den hösten.
Frank ryckte in i armén. Och jag träffade Scott.
Han var "så himla stilig!"
Introducerade mig för kvalitetslinne och fint vin.
Jag saknar verkligen seglandet.
Seriöst? Kostar en kaffe 4 och 50?
Vet du vad? Jag ska inget ha.
Vilket mygel.
Hildy. Hur är det?
Jag känner mig lite stött efter att ha hört vad de tar för kaffe.
Grymt gott kaffe. Fair trade. Ekologiska mikropartier.
Man anar vaniljnoterna.
- Hur har du råd med svindyrt kaffe? - Jag dricker det jättesakta.
- Okej, Henry, ha en bra dag. - Du med.
- Vi kanske ses på ett möte nån gång. - Jag är ingen föreningsmänniska.
Vi kom tidigt för att kika.
Här är jättebra. Gör en fantastisk chai latte.
- Fantastiska skumbilder. - Jag fick en panda.
Läste ni om pandaungen på zoo?
Suveränt tillskott till vår ort, va? Ska vi åka till Dwighthuset?
- Jobba inte för hårt, Hildy. - Nej då. Jag vet att du inte gör det.
Jag sålde Dwights hus. Skicka en faktura. Kram, Hildy
Vi skiter i muggen. Denna kväll är nåt extra. I kväll firar vi.
Skål.
För fasen, Kendall.
Det är fel fastighet. Jag sålde den för fyra år sen.
Hör på, tjejer, jag vet att när jag kom hem från rehab-
-så lovade jag att aldrig nånsin köra-
-om jag hade minsta lilla gnutta alkohol i min kropp.
Men jag har knappt druckit nåt.
Jag är helt okej. Och jag ska vara extra försiktig.
Så vi är okej, va?
All right. High five.
Vi ses om 20.
- Hildy Good. - Andy på North Shore Range Rover.
- Hej, Andy. - Judy på banken ringde.
Det var strul med dina leasingbetalningar.
Seriöst? Min assistent är helt hopplös. Jag fixar det direkt.
Jag anade det. Titta in snart. 2023:orna är jättefina.
Det gör jag. Vi ses snart.
Jag vill ha ditt liv.
Jag ville få hit dig efter eländet på stranden, men sen rasade jag helt.
- Vad tråkigt att höra. - Jag mår bättre nu.
Jag började gå hos Peter Newbold.
Peter är en bra människa. Han är säkert en skicklig psykiater.
Min hemliga plan har alltid varit att göra om båthuset till ateljé.
- Har du alltid målat? - Jag gick på konsthögskolan.
Tänk dig mig med lila hår, lugg över hela ansiktet-
-rökande cigarett, grubblande.
Jag öppnade en flaska rött, men öppnar gärna nåt vitt om du vill.
Jag har precis varit förkyld.
De är jättefina. Jag är så glad.
Jag var rädd att du var en till rik kvinna med hobby.
Du är ärlig. Jag målar efter foton.
Jag vet var det där är. Det är... Newbolds brygga.
Ja.
Jag har alltid tyckt om dig. Jag är så glad att du kom.
Jag såg så fram emot att flytta till Wendover.
Sen rasade jag. Jag kände mig så ensam och fick inget fotfäste.
Att flytta till en liten ort är svårt och grejen med Cassie hjälpte inte.
Det fick mig att söka hjälp, så här är jag nu.
- Hildy Good ser bra ut! - Henry Barlow i samma gamla stol.
- Har du ändrat dig om kaffet? - Jag har ett kundmöte.
Hur sålde jag hus i kommunen före sojalatte till ockerpris?
Såg du huset som Santorellibröderna bygger på udden?
Det är ett skrytbygge.
- Är det klart snart? - Mycket snart.
Därför borde du gå på mötena. Folk berättar precis allt där.
Hildy! Jag hörde att du sålde Dwights hus.
- Ja, det gjorde jag. - Bra jobbat. Det var svårsålt.
Ursäkta. Jag ska träffa kunder från Kalifornien. Kul, va?
Akta dig. Du slipper inte undan med det. För många vittnen.
- Men du hjälper mig dumpa liket? - Så klart, det vet du.
Vi Wendover-infödda måste hålla ihop.
Brian och jag hade ett praktgräl.
Jag är glad att du kom hit.
Ditt hus är så mysigt.
Min exmake Scott valde nästan allt du ser.
- Han lämnade mig för en man. - Det måste ha varit hemskt.
Konstigt att du inte visste det.
Hemligheter är svåra att bevara här trots att vi kämpar som besatt.
Då har du kanske inte heller hört att jag var på rehab för alkoholism.
En bögmake har den effekten.
Många av mina vänner var på rehab. De är okej. För alla dricker.
Skål för det. Det säger de aldrig till en på rehab.
Berätta nu. Vad händer?
Brian bara meddelade i kväll att vi ska till Zürich över julen.
- Han frågade mig inte ens. - Zürich? Stackars liten.
Jag vet hur det måste låta. Men jag flyttade mycket som barn.
Jag ville fira jul hemma, inte på nån själlös skidort-
-där jag undrar vilka av kvinnorna som är min mans älskarinna.
- Är det så? - Jag gjorde det så lätt för honom.
Jag är här uppe och han är i Boston hela veckorna. Hur tänkte jag?
Han är en idiot.
Jag måste nog förklara en sak.
Jag kan ha fått dig att tro att Peter var min psykiater.
Men jag var bara där ett par gånger. Han är inte min läkare.
Rebecca, jag vet att du och Peter har ihop det.
Okej.
Vad vet du mer?
Du gick dit för att träffa honom. Det var mer än bara ett par gånger.
Du började tycka att Peter var snygg under terapin.
Han är så smart och får mig att skratta.
Sen började du möta honom överallt.
På macken, stranden. Du tänkte på honom och där var han.
- Det kändes som ödet. - Ja.
Peter började berätta om sitt liv.
Hans äktenskap dog för länge sen. Han vill fly från denna lilla avkrok.
Han känner sig fångad här. Kvävd.
Hur vet du allt det här?
Det stämmer på de flesta män i medelåldern, Rebecca.
Och de flesta kvinnorna.
Faktum är att vi alla är rätt lika.
Var försiktig.
Jag behöver vin.
- Vill du ha äpple? - Nej.
Jag måste sluta göra snacks till Lottie och inse att de är till mig.
Hur hinner farmor Nancy pussla ihop dessa fåniga scrapböcker?
Var snäll, mamma. Hon gör dem med själ och hjärta.
- Du skulle ha den direkt, sa hon. - Hon väljer de sämsta fotona på mig.
MORMÖDRAR ÄR MAMMOR MED GLASYR
Jag har börjat i terapi igen.
Gör du? För vad?
Ångest.
Det känns som att jag inte gör nåt bra jobb på jobbet och med...
- Jag är en salig röra. - Välkommen till moderskapet.
- Har du provat en martini? - Mycket roligt...!
Goda nyheter. Jag kan hjälpa till med Lotties dagisavgift trots allt.
- Jag trodde affärerna gick dåligt. - Jag vände på det, som jag jämt gör.
- Mamma, du behöver inte hjälpa oss. - Jag vill det.
Jag vet att du hatar kramar, men...
Jag älskar att det går så bra för dig.
Kom och ät citronkyckling i kväll.
Vad snällt av dig, gumman. En annan gång. Jag har planer.
Mina döttrar hade flippat ut om de såg mig nu.
Vill de inte att du är glad?
Nej. De vill att jag är lättskött.
Du anar inte hur trevliga de här sista veckorna har varit.
Jag känner mig som en del av världen igen.
- Skål för det. - Skål!
Peter visade en otrolig bild på dig.
Du hade shorts och gul bikiniöverdel och hoppade från färjkajen.
Peter sprang jämt runt med sin lilla kamera. Han var stans fotojournalist.
Han var bra på det också.
Hans far satte stopp för det.
Doktor Newbold. Han låter rätt sträng.
Alla här älskade honom, men han var hård mot Peter.
Och jag... jag kände för lille Peanut.
Det gör jag fortfarande.
- Snälla, kalla honom inte Peanut. - Inte?
- Varför? Är det inte sexigt? - Nej, det är inte sexigt alls.
Jag säger inte Peanut när han hör. Jag kallar honom "doktor Peanut".
På rehab pratade många om att ta en sup för att stålsätta sig.
Jag är inte sån. Jag gillar sprit och behöver det inte.
Fast thanksgiving är mycket begärt av en nykterist.
Är kalkonen torr? Jag gillar den inte torr.
- Vad vill du dricka till maten? - Jag tar en Bloody Mary.
Utan vodka.
- Du är stygg, Hildy. - Grymt stygg.
Antingen det eller en juicekartong. Snåla inte med tabascon.
- Glad thanksgiving, älskling. - Glad thanksgiving.
Har du visat mamma min nya Lottie-scrapbok?
- Med jättefina bilder på dig, Hildy. - Jag måste få se den.
- Jag glömde sätta in pajerna i ugnen. - Jag gör det.
Då äter vi.
Vi kanske ska vänta på mamma.
Det ser fantastiskt ut.
- Det är så gott. - God sås.
Jag har bara druckit vin sen jag började dricka igen.
Som jag ser det så är vin på nåt vänster inte att supa.
Vodka är det definitivt.
Kanon.
Nancy, jag går och tar ut pajerna ur ugnen åt dig.
- Otroligt att du gav henne en morot. - Hon äter grönsaker hon får av mig.
Nancy, pajerna ser otroliga ut.
Så vackert flätade lock. Jag menar, du är en riktig konstnär.
- Mamma, din tranbärssås är bäst. - Jag dubblar jämt apelsinzestmängden.
Jag får inte nog. Jag längtar till detta varje år.
- Fantastiskt. - Jag är proppmätt.
- Jag tror att hon föddes musikalisk. - Det har hon inte efter mig.
Hon brås på dig och mamma. - De sjöng förut.
Väldigt svårt yrke.
Musiker dör i genomsnitt yngre än befolkningen i allmänhet.
Tack, pappa.
Vi gjorde det bara för skojs skull på college.
Nej, nej, vi tjänade lite pengar. Vi spelade på fik.
Folk visste vilka vi var...
i Northampton.
Vi vill att mormor och morfar ska sjunga, va?
- Ja. Michael, ta min gitarr. - Nej.
- All right. Lightfoot? - Ja-foot.
Bravo.
En gång till.
Du har inte glömt ett smack. Du var underbar i kväll.
Ja, visst var jag? Jag lämnade min kvast hemma.
Varför skulle du tvunget vara så jävla bögig?
Jag får ringa efter taxi. Tjejerna vill att jag också slutar kröka.
- Tack. Lycklig hemresa. - Tack ska du ha, gumman.
Wow, mamma, en riktig kram. Jag är hemma igen om två veckor.
Vad härligt.
- Varför sover du inte här? - Jag önskar att jag kunde.
Men jag har hundarna och kunder i morgon bitti.
Måste du jobba dan efter thanksgiving?
Mitt huslån betalar sig inte självt, Nancy.
Ojsan.
På rehab var alla tvungna att prata om sina jackpottar.
När man är plakat och skämmer ut sig så att man bara vill glömma allting.
Jag har haft min beskärda del av jackpottar.
Vem har väl inte det?
Men jag har aldrig berättat för nån om min Frankie Getchell-jackpot.
Det var för nio år sen. Precis innan Scott lämnade mig.
Frankie. Jag väntade mig en av dina killar.
- Nej, det är jag. - Jag har bara punka.
Jag fixar det, men kör hem dig först.
- Okej? - Vänta! Vänta, vänta.
- Jag måste fråga nåt jätteviktigt. - Vad?
Varför har du den lilla duken på hjässan?
Jisses, Hil. Varför säger du inte vad du tycker?
Det gjorde jag nyss. Jag hatar din snusnäsduk.
Du har så fint hår.
- Var är Scott? - Han är...
Han är i norra New York. Han köper antikviteter.
Det är bara jag. Jag är helt ensam.
Okej.
Men... jag är ensam även när han är hemma.
Vad betyder det?
Han tittar inte ens på mig och kommer aldrig nära mig.
- Menar du allvar? - Ja.
Vi gör inte... Vi gör det inte. Okej? Hildy, nej.
- Vad? - Nej. Nej. Nej.
- Nej. - Du tycker att jag är ful.
Jag tycker att du är gift och asfull. Sov ruset av dig.
- I morgon känner du annorlunda. - Förut var du rolig.
Var är minnesluckorna när man behöver dem?
Jag tänker inte börja ha jackpottar nu.
Inte när allt är på väg upp, upp, upp.
Glad thanksgiving, Frankie.
Hildy, vilken tur! Jag har letat efter dig. Är du okej?
Jag mår fint. Själv? Hur var helgen?
Hildy, jag har försökt få tag på dig.
Det i natt skrämde mig verkligen.
- Du minns inte. - Klart jag minns.
Du kom hem till oss vid två och väckte Ben.
Du försökte få mig att ägga Wendy Heathertons hus.
Brian skulle köra hem dig, men du bara stack.
Snällt av dig att titta till mig. Förlåt om jag störde Ben.
Håller du på att förlora ditt hus? Brian kan kanske låna dig pengar.
Jag har kunder som kommer från Connecticut när som helst-
-så jag måste göra mig klar för dem.
- Du borde inte köra runt så där. - Jag ska inte göra det till en vana.
- Du har tigit om Peter och mig, va? - Jisses. Er relation är er ensak.
Han kan förlora sin legitimation trots att jag knappt fick terapi där.
- Jag har inte sagt det till nån. - Såvitt du minns.
Jag har ingen rik man. Jag måste jobba för brödfödan.
Och jag hade inte lyckats så här bra om jag rände runt här och skvallrade.
Om jag får så ska jag göra mig klar för mina jävla kunder!
Rebecca är tydligen en smula labil.
Jag får nog undvika henne.
Jag drack kanske lite för mycket i går kväll.
Naturligtvis kommer det inte att hända igen.
Kan inte Sandersons vänta?
Nej. De måste lämna sin lägenhet före den 1 februari.
Skolan som höll en plats åt Jake kan ta emot honom först i höst.
- Vad händer om vi backar ur? - Vi förlorar Sandersons.
Jag vet att det suger, Hildy. Förlåt. Du har hjälpt oss massor.
- Vi säljer i sommar. - Vi vill alla Jakes bästa.
Okej?
Andy på North Shore Range Rover.
Din assistent har inte fixat med betalningen-
-men apropå vår diskussion...
Hey, Hildy, vakna! Hey!
Du måste vara försiktig, Hildy. Du kommer sluta som vägskrap.
Kan jag vänta lite med betalningen? Dwights vill inte sälja huset nu.
Ja då... Jag tänkte på dig.
Jag fiskade med Manny Briggs häromdan och såg kåken Santorellis bygger.
Är huset jättestort? Är det fult?
- Jag kommer inte in på tomten. - Det är mäktigt. Fyller hela udden.
Kan Manny ta med mig, så jag får se?
Följ med oss ut en morgon. Fast du får hala upp tinor.
Kör runt mig, jävla idiot!
- Människor...! - Det gör jag gärna, Frankie.
- Var är din mössa? Det är iskallt. - Jag ser gräslig ut i mössa.
Trevligt att du inte städade för mig.
- Det gjorde jag. - Verkligen?
- Hej, Manny. - Hejsan, Hildy.
Hej, Bill.
Hon har bakat... muffins.
Med kli? Jag är rätt trög i tarmen.
Ser du nu vad du har missat?
Låna den här.
Jag ser gräslig ut i mössa, sa jag.
Nej då.
Söt som en docka.
- Heja Pats. - Heja Pats.
Frank, det är dags!
- Är du redo? - Ja, redo att köra igång.
Okej.
Jag är beredd.
Du gör det.
Kolla på dem.
Japp.
Känner du nån som jobbar på det?
Bill Rudolph lägger kakel.
Det lär bli tvättstuga både uppe och nere.
Och biograf med popcornmaskin.
Jag måste få det här huset. Före Wendy Heatherton.
Frank!
Vill du komma över på middag? Och hjälpa mig äta de här?
- Middag? - Ja.
Det är en måltid som folk äter framåt kvällen. Det är rätt poppis.
- Visst. - Ja?
Middag.
Vad? Jag vet, det ser inte bra ut, men det är helt okej.
Vi får vår första nattfrost-
-och flaskorna får inte sprängas och kladda ner.
För kom igen, jag ska bara ställa dem i källaren.
Jag ska inte gömma dem under min säng eller nåt sånt.
- Det är verkligen... ett suveränt kök. - Jag hittade receptet i Globe.
Det här är ett suveränt kök.
- Du hade tur med detta hus, Hildy. - Tur?
Jag vann det inte precis på lotteri.
- Du har lyckats bra, menade jag. - Du har också lyckats bra, Frankie.
Du borde låta mig sälja din granntomt.
Ska en advokat bygga ett monsterhus som du måste se på varje dag?
Tror inte det.
Varför är du så mån om min utsikt?
Jag har sett dig göra stora misstag.
Har du? Säg ett.
Du tog Wendy Heatherton under dina vingar.
Sant.
Du kör din dumma bil.
- Jag måste se framgångsrik ut. - Du gifte dig med bögen.
Okej. Du har tydligen full koll på mina många misstag.
- Ska jag hämta en flaska till? - Jag vet inte. Ska du det?
- Har du nåt emot att jag...? - Varsågod.
Lägg ner jazzkålen och kom hit.
Jazzkål?
Ja.
Du stör mig jättemycket.
Molly, lägg dig.
Ja.
Mamma? Är du där inne?
- Nej, nej, nej... - Har du nån där?
Emily. Ja, det har jag faktiskt.
- Glömde du att jag skulle komma? - Kan jag hjälpa dig?
Har du tandborstar? Jag glömde min tandborste i New York.
Herregud.
Tittade du under handfatet på gästtoan?
Det gjorde jag. Alla de är medium. Jag gillar mjuka borst.
Använd bara en medium och borsta mjukt.
Jag antar att jag kan tandtråda. Och kanske skölja munnen med...
- God natt, Emily. - Okej, hej då!
Är det här en ny matta?
- Frank. - Ja?
Lämnade vi en flaska där nere?
Antagligen, ja.
- Herregud. - Vad?
Jag ska hålla mig nykter. Mina döttrar tror att jag går på AA.
- Kom igen. - De skickar dit mig igen.
Hildy, du är mamman. Du kan göra precis vad du vill.
- Frank. - Ja?
- Frank, jag... - Vad?
Kan du snälla, snälla, snälla gå?
- Förlåt, jag måste bara... - Ja då. Javisst.
- Det är bara... - Nej, jag förstår. Jag förstår.
Herregud, det snöar redan.
Jag måste skicka ut mina killar för att ploga ändå.
Så, vi...
- Vi ses, Hil. - Ta den här flaskan.
Och sen... tar du den där nere. Kasta den.
Ja. Oj, det vräker ner. Jag får köra.
Var det nåt mer?
Jag har allt.
Okej. Jag tar på byxorna.
Utifall jag möter din dotter.
Hon får ju inte ge sig på mig som din farsa gjorde. Minns du?
- Ge mig en kyss innan du går. - Okej, visst. Okej.
Tack för humrarna. De var perfekt tillagade.
- God morgon, Emily. - Kan du höja värmen? Här är iskallt.
Det är vinter, stumpan. Ta på dig en tröja och strumpor.
- Jag sa jag skulle komma den 17:e. - Jag har haft fullt upp på jobbet.
Var det Frank Getchells bil på uppfarten i går kväll?
Det var det, ja.
Låg du med Frank Getchell?
Vad då, om jag gjorde det?
Dejtar du Frank Getchell?
- Kanske. - Han är sopgubben.
Han äger ett serviceföretag som råkar sköta sophämtningen.
Ett av hans många lukrativa uppdrag.
Han råkar vara en av de rikaste människorna i stan, Emily.
Han bär snusnäsduk.
Det var en kass look. Och han slängde den för flera år sen.
Drack du i går kväll?
Jag hittade en vinflaska i soporna. Och det luktade som om nån rökt gräs.
Frank dricker. Och röker.
Alla mina vänner dricker. Mina döttrar med.
- Men du drack inte? - Nej, Emily. Självklart inte.
Lättnaden i Emilys ansikte.
Man kunde tro att hon och Tess hade ägnat hela sin barndom åt-
-att bära ut mig från barer.
Jag vet att det måste verka hemskt att ljuga sin dotter rätt i ansiktet-
-men det är för Emilys bästa. Hennes sinnesro.
- Luktar han sopor? - Han luktar man.
Kendall, har du sett mitt måttband?
Jag kan inte prata just nu. - Vilka mer var där?
- Okej... - Jag kan inte fatta att hon sa det.
Hildy, var har du Range Rovern? Är den på verkstan?
Nej, Wendy. Det här är min nya bil.
Jag kan inte fatta hur du kan skrynkla dig in i den-
-med dina fantastiska långa ben.
Jag är mormor nu. Jag ville göra nåt för planeten.
Mina kunder verkar uppskatta gesten.
Självklart. Vi måste alla bidra.
Det måste vi.
- Du känner Lisa och Robert. - Hej.
Roligt att se dig, Hildy.
Hej, Hildy. Du hade ringt...?
Ja, Peter. Kom in.
Jag undrar bara vad som händer med huset.
Inga beslut än.
- Kommer Elise och Sam upp i helgen? - Nej, Elise har en fakultetsgrej.
- Och Sam har en fotbollsturnering. - Du är ensam ganska ofta nuförtiden.
Ja... Jag skriver på min bok.
Hur är det med Rebecca? Jag har inte sett henne på ett tag.
Hildy, det här angår inte mig-
-men Rebecca nämnde att du har druckit igen.
Är allt okej?
Jag dricker med mina vänner då och då.
Det är socialt, ingen stor grej.
Vi självmedicinerar alla på våra egna sätt.
Jag vet att du var väldigt ung när din mor begick självmord-
-och det fanns ingen kristerapi då, så lite av din...
Jag tror inte att någon...
under alla år sen mamma dog-
-har sagt det så rakt ut till mig.
Folk pratade om mammas "tragiska bortgång"-
-och hennes "för tidiga död"-
-men aldrig nånsin sa någon ordet "självmord".
Hon drack så klart. Men alla gjorde det då.
Ingen var "alkoholist".
Mamma, kan jag äta hemma hos Mamie?
Mamma?
Emily? Em?
Hej, vovvisarna. Hej, tjejer.
Hur är det?
Vem vill följa med ner till källaren-
-och hämta en liten flaska merlot? Den mumsiga merloten. Va?
Jag förstår er. Det är rätt läskigt.
Jag ska bara ta nåt litet. Som tar udden av det.
Mamma? Hallå?
- Jag är här med Hailey. - Hej, miss Good.
Mamma? - Hon är kanske hon sin kille. Tror du att de har sex?
- Är det inte för gamla? - Nej, för jag hörde dem.
Åh...
Du klarar det här.
Du kan sluta.
Du kan sluta här och nu. Du behöver det inte.
Du måste bara... Du måste bara sluta nu.
Ring om du behöver hjälp med att sätta upp granen. - Frankie G
Hej, Hil.
- Du svarade i din mobil. - Ja du, det var ju du.
- Må jultomten komma tidigt. - Och ofta.
God jul, allihop!
- God jul. - God jul.
- Emily. - God jul.
Älskling. God jul.
Man ska inte ha hela havet framför sig.
- För det kan vara väldigt läskigt. - Okej.
Dessa lakan är suveräna.
- Mina tjejer gillar dig verkligen. - Det är snälla tjejer.
Vem är äldst? Är det Tess eller...?
Jag menade mina hundar.
- Jaha. - Ingen av de fyra har bitit dig.
- Och det är ett gott tecken. - På vad?
Ja, du vet... på att jag är glad.
Jag känner mig som mig själv med dig.
I regel känner jag mig bara som mig själv med sprit i näven.
Jag gillar när du inte dricker, för då vet jag att du är-
-där du vill vara-
-och att du är med den som du vill vara med.
Och jag är inte bara ett...
Köttstycke?
Ja.
Segt gammalt grytkött.
Det är lite sent.
Vem kan det vara?
Rebecca.
- Rebecca? - Det är sent och länge sen.
- Jag är så rädd. - Vad händer?
Peter och jag skulle fira alla hjärtans ihop och nu är han borta.
- Jag tror att nåt hemskt har hänt. - Lägg på. Det är sent.
Det är sent, Rebecca. Vi hörs i morgon.
Han tror att han ska förlora allt. Kan du snälla ringa honom?
Nej, jag ringer honom inte. Jag kan inte dras in i det här.
Peter varnade mig och sa att du var en manipulativ skvallerfylletant.
- Men du bryr dig om honom. - Gå och lägg dig, tokstolla!
Är det vad folk tycker om mig?
Åh, Hildy. Jag bryr mig inte om vad folk tycker.
- Det borde inte du heller göra. - Jag bryr mig om vad folk tycker.
Kvinnor som struntar i vad folk tycker blir hängda på torget.
Inte nu längre.
Kontantbud till begärt pris.
- Du skojar. - Överlåtelse enligt avtal.
- Jake kan gå ut skolåret. - Vi har inte sagt det till honom.
- Det låter skumt. - Sätt dig. Du är oförskämd.
Jag ringde banken. Allt stämmer.
Men vilka är det? Vi har inte haft visningar på länge.
Ett par i New York. De såg bilderna på min sajt och blev förälskade.
Skriv på pappren.
Henry.
Låt mig få bjuda dig på en 100-dollarskaffe.
Du är på gott humör.
Det är vår, affärerna tar fart.
Och det tar fart mellan dig och Frankie Sopa.
Henry, du hade varit en kanonmäklare.
Ja.
Vad begärde de för Newboldhuset? Jag trodde aldrig de skulle sälja.
De säljer inte.
Linda Barlow är uppe på vinden nu och packar och slänger saker.
Jag trodde du skulle få det huset. Du var ju Peter Peanuts barnvakt.
Därför behöver du komma på möten.
- Hej, Hildy. - Jag hörde att ni säljer huset.
Ja, jag ville prata med dig om det.
Du gav huset till Wendy Heatherton.
- Det är inte personligt. - Extremt personligt.
Är jag en manipulativ skvallerfylletant?
Jag kände mig pressad när jag sa det.
Du fick jobbet i San Francisco. Rebecca vill följa med dig.
Brian McAllister vet att Rebecca var min patient.
Så fort han hör om oss förstör han mig och min karriär.
Vi kan inte leva ihop, men jag kan inte säga det till henne.
Jag ska inte avslöja dina hemligheter eller förstöra din karriär-
-men du måste låta mig sälja ditt hus.
- Hotar du mig? - Jag är ortens mäklare.
Jag har känt dig hela mitt liv. Om du inte stöttar mig gör ingen det.
Du ska ringa Wendy Heatherton-
-och säga att jag ska sälja ditt hus.
Vad är det?
- Jag kom in på Dartmouth! - Gjorde du?
- Får jag träffa mamma på lunchen? - Ja, absolut.
Tack!
Hej. Okej.
Jag har aldrig sett henne glad förut.
Hon kom in på ett fint universitet.
Hon tror att resten av hennes liv blir en enkel match.
Hildy, jag ville be om ursäkt för att jag drog in dig i mitt drama.
Du var min enda vän i Wendover.
Den här är till dig.
Mitt hus.
Jag fick Peter att gå med på att berätta för Brian och Elise.
Inget mer smussel.
Och jag ville så gärna presentera Peter för Ben.
Det angår inte mig.
Vi flyttar till San Francisco och börjar om.
Tror du att Brian låter dig ta med Ben till San Francisco?
Det kommer säkert att slå gnistor.
Men till slut tror jag att Brian gör det bästa för Ben.
Jag önskar er lycka till, Rebecca. Jag önskar alla lycka till.
Tack vare Newboldhuset och min tjusiga presentation-
-fick jag Santorellibröderna och deras premiumfastighet.
Jag döpte den: Clementine's Cove.
- Jajamän. - Hildy. För Clementine's Cove.
Jag kan inte. Jag sköter mig.
Kom igen, Hildy, vi måste skåla.
Inget är klart förrän vi skålat.
Okej, om ni insisterar. Bara en slurk.
Skål då.
Clementine's Cove.
Herregud. Mamie?
- Mamie Lang. - Herregud.
- Mamie Lang! - Hildy Good!
- Du ser ut att ha roligt. - Känner ni Mamie Lang, killar?
- Mamie Lang! Kom, Mamie. - Vi firar.
Vad firar vi?
- Ett nytt partnerskap. - Hildy är duktig.
Skål!
- Mamie. Jag fick tillbaka min magi. - Du har den bästa magin.
- Herregud. - Som jag har saknat dig.
Jag har också saknat mig.
13 miljoner.
Vart är du på väg?
Jag är på väg... nånstans.
- Ursäkta. - Hildy, tur att jag träffade dig.
Det du sa om miljön övertygade mig.
Jag köpte en elcykel till Carl och en Tesla till mig själv.
Vad roligt för dig, Wendy.
Vad roligt för dig.
Och jag fick Santorellis.
Se till att skicka några av kunderna som du stal från mig, okej?
Glöm inte bära hjälm, Carl.
- Vad...? - Hej, Frankie.
Hej, Hildy. Vad händer?
Jag har bara svårt att hantera hur fantastisk jag är.
Har du druckit lite?
Lite.
- Jag trodde att du slutade. - Nej.
Vilken idiot lät dig köra hit så här?
Den här.
- Kan jag få dina nycklar? - Tänker du släppa in mig, eller?
- Jag är lite trött. - Jo.
- Låt mig köra dig hem. - Nej, nej, nej, nej.
Kom nu. Kom. Jag kör dig hem.
Du ska sova. Du behöver sova.
Döm mig inte.
- Ge mig mina nycklar. - Jag kör dig.
Jag går, tack.
- Gå och lägg dig. - Det var därför jag kom hit.
Jag trodde att du ville ligga med North Shores främsta mäklare.
- Gå och lägg dig, Hildy. - Det bestämmer inte du, sopgubbe.
Hildy. Hildy!
- Vakna. - Nej, nej, nej, nej!
- Vad har du gjort? - Frank, vad är fel?
Kom här. Jag fattar inte att jag lät dig gå. Kom här.
- Nej. Varför är du så arg? - Kom här!
- Jag vill visa dig nåt. - Vad?
Kom här.
Minns du hur det där gick till?
Nej. Jag gav dig mina nycklar.
Ja. Sen smög du tillbaka och tog dina extranycklar och körde iväg.
- Och du körde på något eller någon. - Jag minns inte.
Hildy, Jake Dwight är försvunnen. Han är försvunnen.
Halva stan är ute och letar efter honom.
- Och så där ser din bil ut. - Nej, det hade jag kommit ihåg.
- Du minns inget. Du var asfull. - Jag... jag... Jag ringer polisen.
Nej, nej, nej. Nej.
Vad skulle du säga? Va?
Vart ska du?
Jag bogserar din bil till baksidan.
Sen kör jag och letar efter pojken.
Gör ingenting. Drick ingenting!
Shit!
Nej...!
Jag ska bara ta ett glas för att lugna nerverna.
Döm mig inte ni också.
Vi behöver prata.
Peter...
Regnar det?
Självmord är ärftligt, Hildy.
- Har du funderat på självmord? - Nej. Jag har aldrig velat dö.
Mitt problem är att jag alltid har velat leva.
Vi sa inget till Brian, men han fick veta det.
- Han tog det inte bra. - Jag sa inget.
Det vet du inte, va?
Du vet inte vad du har gjort.
Hildy!
Hildy.
Åh, Peter, jag har gjort nåt hemskt.
Oroa dig inte. Jake Dwight är okej.
- Är han? - Ja. Han är okej.
- Han är hemma snart. - Tack och lov.
Det vore helt fel av en läkare att be dig dricka vin just nu, men...
Vad fan? Jag är inte läkare så länge till.
Men San Francisco då?
Det kommer inte att gå.
Nåja... Framåt.
Tröttnar du aldrig, Hildy?
På att bevara din yankeekyla? Det tar ut sin rätt.
Det har funkat för mig hela livet.
Bara proppa ner allt och hälla sprit över det?
Är dr Newbold här för att analysera mig?
Nej. Jag är här för att säga till dig att det är okej att vara arg-
-och ensam och rädd och ledsen.
- Och att det är okej att be om hjälp. - Jag behöver ingen hjälp.
Hildy, du dödade ingen.
Men nästa gång har du kanske inte samma tur.
Jag tror bara inte...
att gnälla för andra är...
Mamma?
Mamma!
Jag har ringt och ringt. Är du okej?
Jag kör till stan och hjälper till att hitta Jake Dwight.
- De har hittat honom. Han är okej. - Va? Nej, mamma.
Det är den stora nyheten. Jag såg sökpatruller på hitvägen.
Anvisningar om hur man ska närma sig Jake om man hittar honom.
Han älskar ballonger.
- Vi hittar honom. - Jag sa till honom att vi ska flytta.
Patch sa åt mig att inte göra det, men jag gjorde det. Jag är så dum.
- Nej, nej. Han är okej. - Det vet du inte.
Vi hittar honom.
Jag vet inte varför Peter sa till mig att han var okej om han inte var det.
Jag vet inte, mamma.
Varför tror du att han är här?
Hit tog Cassie honom när han var liten för att plocka svamp.
Och ibland följde jag med dem.
Gjorde du? Det är konstigt.
Varför är det konstigt? Cassie behövde hjälpen.
Jag ser dig inte som så moderlig.
Snällt sagt av dig.
Jag menar...
Du jobbade alltid så mycket och efter jobbet var du ute och söp.
Jag försörjde vår familj i tiotals år och fick två tjejer genom college.
Jag betalar hyror, lån, skolavgifter.
Men alla minns bara att jag super!
För att det var jättehemskt och du vägrar hantera det.
Vi har depression i släkten-
-och jag vill kunna prata med min mamma om det.
Jag är trött på att sopa in allt under mattan.
Jag förstod inte att jag gjorde det.
Nej...!
Herregud, de har hittat nåt.
Stackars Cassie.
- Ta runt den till babordssidan. - Nej.
Så ja. Håll den där.
- Har de hittat honom? - Inte Jake.
- Det är Peter Newbold. - Peter? Nej.
- Omöjligt. Vi träffades precis. - Nej, det är Peter. Tro mig.
Jag pratade med honom i morse. Han kom för att träffa mig.
Han har varit död i över ett dygn.
- Mamma sa att de hade ett samtal. - Han sa att Jake Dwight var okej.
Jag vet inte vad jag ska säga, Hil. Det är omöjligt.
Mamma? Mamma?
Skål.
Nästa gång kanske du inte har samma tur.
Vi drack för mycket i collge.
Kan jag äta hemma hos Mamie?
Wow, mamma, en riktig kram.
Kul att det går så bra för dig.
För häxorna i Wendower.
Hjälp mig!
Mamma?
Kan ni hjälpa mig?
Medan min dotter skrapade upp mig och fick hem mig-
-var Rebecca i Longfellowskogen.
Hon hade ridit hela morgonen och visste inte att Jake var borta.
Hon visste inte att Peter var död.
Jag är tacksam för att Rebecca hittade Jake.
Det var hon också. Hon fick uppleva ett lyckligt slut.
Vi fick flytta honom.
Peters död kallades olycka, men jag visste bättre.
Min mamma lämnade inte heller nåt självmordsbrev.
Peter och jag fick aldrig lära oss att be om hjälp.
Min fasad sprack till slut där på kajen.
Och stackars Peter kunde inte föreställa sig sitt liv utan en.
Hej, Frank.
Hildy.
Det här torde vara vad jag är skyldig för att du renoverade Dwighthuset.
Jag fick aldrig en faktura.
Ja, jag har tänkt ta tag i det.
Jag vet också att det var du som köpte huset.
Jag tänkte att Dwights var värda lite flyt nu.
Jag säljer det.
Jag vill också att du ska veta att jag ska på rehab.
Och jag blir nog borta ett tag.
Jag... har nåt som jag vill visa dig. Kom här.
Var hittade du henne?
Jag blev av med henne när jag ryckte in i armén.
Och sen hittade jag henne-
-på en skrot för runt 20 år sen.
- Har du haft henne i alla dessa år? - Ja.
Hon var i dåligt skick. Jag tog hand om och fixade henne.
Varför skrota henne? Hon har alltid fungerat fint.
Frankie...
Gör det du behöver göra, Hildy.
Jag ska ingenstans. Jag finns precis här.
Jag har ju väntat så här länge.
Jag återvände till rehab. Den här gången frivilligt.
Eller...
för att jag var tvungen.
Och...
Jag ville bara det som vi alla vill.
Träffa en vän efter jobbet för drinkar-
-och ta några glas vin på en fest.
Öl på en grillkväll.
Självklart ville jag mer än det. Jag ville bli ljudlöst aspackad.
Det var då jag kände mig mest bekväm.
Nu vet jag att jag inte kan göra det.
Jag kan inte ta en slurk eller en smutt eller bara smaka.
Jag är inte speciell.
Jag är en vanlig enkel alkoholist.
Och jag måste sluta försöka övertyga världen om-
-att jag inte har ett problem.
För det har jag. Och det är därför jag är här.
Det är svårt att överge den gamla versionen av sig själv.
Hildy Good 2.0.
Till och med bättre än originalet.
Text: Thomas Jansson Scandinavian Text Service
Ansvarig utgivare: Kristina Nises