Oversatt av Asort Takk til NG Serier.
Mitt navn er Barry Allen og jeg er den raskeste mannen i live.
Da jeg var barn ble moren min drept av noe umulig.
Faren min kom i fengsel for å ha drept henne.
Så gjorde en ulykke meg til det umulige.
For omverdenen er jeg en helt alminnelig rettsmedisiner, men i hemmelighet-
-bruker jeg farten min til å bekjempe forbrytelser og å finne andre som meg.
Og en vakker dag finner jeg min mors drapsmann og skaffer faren min rettferdighet.
Den dagen er i dag.
Oversatt av Asort
Hva? Ingen Big Belly Burger?
Det er et gode ved å leve i denne tiden. Vi er frie for kyr i min tid.
Du bryr deg ikke om det. Du har spørsmål. Kom igjen.
Ikke sikker på hvor jeg skal starte... Thawne,
Det er det rette navnet ditt... Eobard Thawne.
-Siden jeg ble født. -Når var det?
136 år fra nå. Det er jo ikke det du vil vite.
Kom igjen, Barry. Bare spør,
-Hvorfor drepte du moren min? -Fordi jeg hater deg.
Ikke deg nå. Du om mange år.
-I fremtiden. -I en fremtid, ja.
Vi er fiender, rivaler, motsetninger av hverandre.
-Hvorfor? Hvorfor er vi fiender? -Det betyr ikke noe.
Det betyr ikke... noe lengre.
Det avgjørende er at ingen av oss var sterk nok til å beseire den andre.
Inntil jeg oppdaget hemmeligheten din. Jeg oppdaget navnet ditt.
Barry Allen.
Og endelig visste jeg hvordan jeg kunne beseire deg en gang for alle.
Reise tilbake i tiden og drepe deg som barn.
Utslette deg fra jordens overflate.
Men du, den fremtidige deg, fulgte meg tilbake og vi kjempet.
Vi tok begge noen harde slag.
Og så fikk ditt fremtidige jeg ditt yngre jeg ut derfra.
Jeg var så sint.
Men så tenkte jeg...
Hva om du kom ut for en tragedie?
Hvis du kom til å oppleve noe så fryktelig,-
-så traumatisk, at barnesinnet ditt aldri ville-
-komme over det? Da ville du ikke bli Lynet.
Og så stakk jeg moren din i hjertet og jeg var fri.
Endelig kunne jeg vende tilbake til en fremtid uten Lynet-
-bare for å innse at ved å reise tilbake-
-hadde jeg mistet veien min hjem. Mistet min evne til å utnytte fartsstyrken.
Og uten den, så satt jeg fast her.
Strandet i denne tiden og kan ikke vende tilbake på egenhånd.
Og den eneste veien tilbake var Lynet.
Men Lynet var borte, og da... skapte jeg han.
Hvorfor trene meg?
Hvorfor hjelpe meg med å redde så mange mennesker?
Fordi jeg trengte at du ble rask.
Rask nok til å bryte gjennom romtidsbarrieren-
-og skape et stabilt ormehull som jeg kunne vende hjem gjennom.
-Hvorfor skulle jeg gjøre det? -Fordi...
Barry Allen, hvis du gir meg det jeg ønsker,-
-gir jeg deg det du ønsker.
Du kan komme tilbake og redde moren din.
Du kan forhindre at faren din kommer i fengselet.
Du kan gjenforene Allen familien.
Nei, jeg tror ikke på deg.
-Jeg har lyst til å drepe deg... akkurat nå. -Jeg kjenner det raseriet.
Jeg brukte å kjenne det raseriet hver gang jeg så på deg.
Men nå, på en eller annen måte-
-vet jeg hvordan Joe og Henry føler det-
-når de ser på deg med stolthet.
-med kjærlighet. -Nei... nei!
-Aldri si det til meg! -Jeg vet at du er opprørt,-
-men jeg gir deg en sjanse.
Jeg gir deg en sjanse til å omgjøre alt det onde jeg har gjort.
Vil du ikke ha den sjansen?
Den sjeldne muligheten til å gå tilbake i tiden og rette opp på det,-
-og redde moren din sitt liv...
Litt av et paradoks Harrison har skapt for deg, mr Allen
Sjansen for å være sammen med en du elsker?
Det virker ganske innlysende for meg.
Ved første blikk, dr. Snow, kan det virke slik,-
-men denne gaven har en tilsvarende risiko.
Barry, den natten moren din døde, hvor du reddet deg selv fra å bli drept,-
-den begivenheten endret tidslinjen du allerede var på-
-og endret historien.
Så du sier at vi lever i et parallelt univers?
-Som sist jeg reiste. -Men han endret bare en dag, den gangen.
Akkurat. Forestill deg nå 15 år av sammensatte erfaringer.
En annen avgjørelse, uansett størrelse, påvirker alt som følger.
Øyeblikk på øyeblikk, valg på valg
Ingenting ville være slik det er i dag.
Og du ville ikke merke noen forskjell, for du ville ikke huske noe av det.
Så hvis jeg reiser tilbake og redder moren min-
-så kommer faren min aldri i fengselet.
Jeg vil aldri bo hos Joe og Iris...
Du vil aldri møte meg, Caitlin eller Ronnie.
Det er ingen måte du kan vite-
-hvordan livet ditt vil bli.
Du har ingen valg her, Barry. Du må gjøre dette. Endre fortiden.
Joe?
Så... det er det?
Synes du at jeg skulle gjøre det?
Ja. Det gjør jeg.
Det vil bety at jeg aldri vil bo hos dere, er det greit for deg?
Barry, du har sjansen til å vokse opp sammen med begge foreldrene dine.
-Du trenger ikke å vokse opp uten en mor. -Hva så med å vokse opp uten en far?
Du vil ha en far. Den ordentlige faren din.
Wells har lekt lenge nok med livene våre.
Det er derfor du er blitt Lynet. For å rette opp i ting.
Du har reddet manges liv det siste året.
Nå er det på tide å redde ditt eget.
Far, jeg vet at dette høres sprøtt ut...
Jeg tror vi har gått forbi sprøtt, slugger.
Jeg vet du er rask, men å skru tiden tilbake?
Nei, jeg vil ikke skru tilbake tiden.
Nei, jeg vil dra tilbake til den natten-
-og redde henne.
Og hva sier Joe til alt dette?
-Han synes at jeg skal gjøre det. -Nei.
Det kan du ikke.
Men far....
Jeg kan sørge for at den natten aldri har skjedd.
-Vi vil være en familie igjen. -Vi er en familie.
Ikke som dette. Ikke uten mor.
Barry. Det er en naturlig sammenheng.
Ting skjer. Vi vet kanskje ikke hvorfor, men det er alltid en grunn.
Det tror jeg på. Jeg har vært nødt til å tro det.
Jeg kan redde mor!
Og på bekostning av hva? Hva om det forandrer deg?
-Jeg bryr meg ikke. -Det gjør jeg.
Jeg er kjempestolt-
-over den fremragende mannen du er blitt.
Alle de tingene du har opplevd, og ikke bare som Lynet.
Ærligheten din. Hjertet ditt
Du var alltid en helt.
Og moren din ville være like stolt.
Og hvis hun hadde hatt noe hun skulle ha sagt i dette,-
-hvis hun trodde at du ville miste det som gjør deg spesiell,-
-så ville hun si nei.
Barry, det jeg håper for deg er-
-kanskje det største en far kan ønske for sin sønn,-
-at en vakker dag blir du selv en far.
-Og så vil du vite...
Hvor høyt jeg virkelig elsker deg.
37,5. Normalt.
Jeg vet ikke lengre hva det ordet betyr.
Ikke jeg heller.
Jeg vet at Barry satte pris på at du kom tilbake og hjalp til med å stoppe Wells.
Det er ikke den eneste grunnen til at jeg er tilbake, Cait.
Jeg er her nå. For godt.
-Men jeg trodde... -Det samme gjorde jeg. Tenkte på-
-hva som kunne skje hvis regjeringen sporet oss.
Hvis vi ikke kunne kontrollere kreftene våre, og kom til å skade noen. Som deg.
Men jeg innså at selv om jeg noen ganger er mer enn èn mann,-
-er jeg ikke hel unntatt sammen med deg. Jeg elsker deg, Cait.
-Er du sikker? -Det er jeg.
Engang for en partikkelaksellerator eller så siden, så ville du gifte deg med meg.
-Ja, det gjorde jeg. -Hva om vi gjør det?
Tenkte jeg ville finne deg her.
Jeg trengte å komme meg ut av laboratoriet.
Tenkte dette ville være et bra sted å tenke på.
Det er det. Tro meg.
Jeg har tenkt mye her oppe.
Når jeg ikke hadde hemmelige møter med den mystiske "streket"
Ikke lei meg for at vi mistet det navnet.
Jeg trodde vi hadde et stjernenavn.
Nei.
Vil du gjøre det?
Det er bare så stort... stort.
Det er den største beslutningen i livet mitt,-
-og hvis jeg tar feil, kan jeg ikke angre på det.
Hvorfor skulle du ønske det?
Du ville se moren din igjen, faren din...
Har en flott karriere, kanskje blitt gift.
Iris West-Allen, kanskje?
Jeg har aldri tenkt på meg selv som en "hyphenator".
Må være en 2024-ting.
Vi vet ikke hva som kommer til å skje.
Tror du at fordi du ikke bodde hos oss-
-at alltid er så annerledes der? -Vokse opp sammen og...
Vite så mye om hverandre...
Det gjorde det vanskelig for meg å innrømme hva jeg følte for deg.
Og jeg ventet for lenge, og du forelsket deg i Eddie.
Men å bo hos deg og Joe...
Jeg har hatt et flott liv, Iris.
Kom her, Barry.
Hva synes du at jeg skal gjøre?
Jeg trenger en som kan si meg det.
Jeg synes for en gangs skyld, Barry Allen,-
-skal du slutte å tenke på andre og lytte til hjertet ditt.
Gjør det du er nødt til, for deg selv.
Hvis det får deg til å føle det bedre, så tok det en time lengre enn forventet.
Hvordan fungerer det så?
-Mesterplanen din? -Det er ikke akkurat en mesterplan, Barry.
Den er egentlig ganske enkel. Vi bruker partikkelakselleratoren.
Partikkelakselleratoren?
Forrige gang det skjedde ble en masse mennesker skadet.
Denne gangen virker akselleratoren som den skal.
Men i stedet for to partikler som går i hver sin retning-
-og som kolliderer i lysets fart,-
-så bruker vi bare en partikkel i akselleratoren.
Og jeg kolliderer med den.
Hvis du kan løpe fort nok, Barry. Hvis du kan treffe den partikkelen med nok fart,-
-vil du slå hull i virkelighetens stoff.
Og du vil lage en portal som forbinder denne tiden med det uendelige.
Et ormehull.
Hvor man kan reise tilbake i tiden, la oss si-
-til den natten moren din ble drept, eller frem i tiden som-
-til min tid. -Du sa, hvis jeg løper fort nok.
Hva skjer hvis jeg ikke gjør det?
Hvis du ikke gjør det, så dør du.
I følge Wells beregninger vil Barry oppnå superfart inne i akselleratorringen.
Når Barry oppnår den optimale hastigheten-
-tilsetter vi hydrogenproton i akselleratoren.
Når kollisjonen skjer-
-vil ormehullet åpne en port inn i selve tiden.
Det er der jeg planlegger å rope noe-
-i retning av "Eureka" eller eventuelt "Excelsior".
-Jeg er uforpliktet. -Hva tror du?
På den ene siden gir det mening,-
-men på den andre siden, hvorfor?
-Hvorfor overveier du dette? -Du vet hvorfor.
Hvor raskt må Barry løpe før det rent faktisk virker?
Minst mach to.
Du har aldri løpt så raskt.
Hva skjer hvis Barry ikke når den hastigheten?
Jeg mener, jeg har sett et insekt treffe frontruten, hvor langt unna er jeg?
Ikke så langt ifra, er jeg redd.
La meg bekymre meg for hastigheten.
-Du må gjøre noe annet også. -Jaha? Og hva er det?
Jeg vet ikke med dere, men jeg er på ingen måte interessert i å få deg drept.
-Du skal bygge en tidsmaskin. -Fortsett.
Hvis Wells er så rask som deg, hva trenger han da en tidsmaskin til?
Han mistet farten sin da han drepte moren min, men han får den av og til tilbake.
Han kan ikke kontrollere det.
Så jeg hadde rett med den rullestolen, han brukte den til å lade seg selv opp?
Etter at jeg har åpnet hullet trenger han skipet til å reise tilbake til fremtiden.
Han har hamstret deler, så nå skal han bare sette det sammen.
Ronnie, jeg elsker deg, men en tidsmaskin er ikke en bokhylle fra IKEA.
Vi har et problem.
Disse delene er laget av wolfram.
Wolfram har et høyere smeltepunkt enn noe annet element.
Men støvet det frembringer er brennbart.
-Og trykket fra ormehullet... -Kan smelte ormehullet med bygningen.
-Det kunne eksplodere. -Noen ideer?
La meg spørre Dr. Evil, et navn som brukte å få meg til å smile.
-Noe i tankene, Cisco? -Nei...
Ja.
Hvordan fikk du drakten din til å passe i en sånn liten ring?
Er det en slags microtech, eller? Nei, glem det, jeg bryr meg ikke.
Kanskje ikke helt.
Ronnie har rett
-Jeg burde ha forutsett det med temperaturen. -Glad for at vi fremdeles kan brukes.
Jeg har aldri undervurdert bidragene dine, Cisco.
Eller Ronnies.
Vet du hvor ofte jeg ønsket at du var her da jeg gjenoppbygde akselleratoren?
Det hadde vært mye morsommere.
Men det endrer ikke på at din lille Tidssfære...
-Er det det du kaller den? -Uansett hva den kalles, så vil den eksplodere.
Ikke hvis du sementerer flisene med en koboltharpiks.
Det vil forhindre nedbrytning under ekstrem hete.
-OK, fint, vi prøver det. -Var det alt? Var det det?
-Hva vil du at jeg skal si? -Jeg vet ikke, Cisco.
Jeg trodde at du av alle ville kunne forstå problemet mitt.
Jeg hører ikke til her. Disse barbariske tider.
Det er som om jeg lever blant de døde.
Var det det du sa til deg selv da du drepte meg?
Hva? Hva sa du??
Det var en alternativ tidslinje som Barry fikk resatt.
Men jeg glemmer det aldri, det vender hele tiden tilbake.
Og jeg kan fremdeles huske måten du så på meg på-
-da du kalte meg sønnen din-
-og knuste hjertet mitt med hånden din.
Cisco... Unnskyld.
Yeah...det sugde.
Ikke for å drepe deg. Jeg hadde sikkert en god grunn.
Jeg beklager at du er i stand til huske den andre tidslinjen.
Du er i stand til å se igjennom vibrasjonene til universet.
Det betyr... Jeg var ikke sikker før nå.
Sikker på hva?
Natten da partikkelakselleratoren eksploderte...
Du ble også påvirket.
Hva snakker du om?
Nei.
-Det ble jeg ikke. -Ikke vær redd, Cisco.
En stor og ærefull skjebne venter deg.
Jeg håper bare at mens du lever ditt store eventyr-
-husker hvem som gav deg det livet.
Og at det var gitt av kjærlighet.
Beklager, men jeg har hørt at dette er den eneste stasjonen med nok kraft til disse kalkulasjonene.
Hvis vi gjør den minste feil mens vi skaper ormehullet...
Joe ba meg om å bli i tilfelle jeg trengtes, men det virker som om jeg bare er i veien.
Alle kan gjøre en innsats.
Kanskje har du bare ikke funnet din enda.
Nei, dr. Wells gjorde det klart da han fortalte meg om min fremtid.
Jeg bryr meg ikke. I følge historien-
-redder jeg ikke dagen eller får jenta. -Og du trodde på han?
Han hadde en avis fra år 2024.
Og jeg har et krus hvor det står "Verdens Beste Sjef".
Jeg tviler på at assistenten min er enig.
Vi beskjeftiger oss med en masse store vitenskapelige ideer disse dager.
Men du, mr. Thawne er kasnkje den mest interessante ting her på S.T.A.R. Labs.
Jeg?
Hva er sjansen for at dr. Wells ville reise tilbake i tiden-
-og være fanget i nøyaktig den sammen byen som hans tipp-tipp-tipp-tipp-oldefar?
Arbeide i samme bransje, den samme bygningen?
Og at en del av hans plan for å komme hjem ville bety-
-at han skulle beskytte livet ditt.
Det gjør deg til den sjeldne ting som ingen forsker kan planlegge for.
-Som er? -Tilfeldighet.
Det er ingen vitenskap for tilfeldighet.
Du er en anomali.
Uforutsigelig.
Du er den eneste personen i hele denne historien-
-som får lov til å velge sin egen fremtid.
Det er i det minste min mening.
Vent, det kan ikke stemme.
-Vi har et problem. -Hva?
Beregningene. Det er en risiko.
-Det vet jeg. Jeg er klar over den. -Nei, ikke bare for deg, men for alle.
Wells fortalte oss ikke alt.
Barry, selv om du når rett fart, kolliderer med hydrogenpartikkelen,-
-er det en sjanse for at eksplosjonen kan skape en singularitet.
-Hva er en singularitet? -Det er et svart hull.
-Vi kan ødelegge Central City. -Til å begynne meg
Hvis vi lager en singularitet her og ikke kan kontrollere den,-
-så kan vi skape en global katastrofe.
Takk for nå, og takk for fiskene.
-Selvfølgelig er det en risiko. -Jeg vil nødig kalle en sjanse-
-for å utslette jorden for "en liten risiko". -Akkurat, og akselleratoren din-
-har vært like stabil som den Puch Maxi jeg kjørte til skolen på.
La meg stille deg et spørsmål. Hvor mange metamennesker... Hvor mange farer...
Har vi møtt dette året, sammen?
Eller har dere glemt at det var meg som kjempet sammen med hver og en av dere.
Jeg har planlagt dette i nesten to tiår. Det vil virke.
Hvordan kan vi sikre at vi ikke skaper et svart hull i Central City?
Når ormehullet blir stabilt-
-vil Barry ha 1 minutt og 52 sekunder til å endre fortiden-
-og å returnere til denne tiden.
Hvis og når han gjør det, kan dere lukke ormehullet-
-og vi kan alle leve lykkelig til våre dagers ende. Nesten to minutter.
-Mer enn nok til til å redde Nora. -Men ikke nok tid til å stoppe deg fra å dra hjem?
-Alltid et valg. -Hva om jeg kommer for sent?
Det gjør du ikke. Jeg tror på deg, Barry. Har jeg alltid gjort.
Så spørsmålet er, stoler vennene og familien din like mye på deg, som jeg gjør?
Hvis jeg ikke løper raskt nok til å kollidere med partikkelen,-
-er jeg støv, og hvis jeg er rask nok, men ikke kommer tilbake i tide,-
-så vil et svart hull skapes som sluker byen og kanskje verden.
Kan du fremdeles se meg i øynene og si at det er det beste?
Jeg ville lyve hvis jeg sa ja.
Sannheten er at jeg vet... Jeg vet ikke hva jeg skal tenke.
Jeg trodde at du var den sikre personen. Jeg...
Regnet faktisk med det da jeg gjorde beslutningen min.
Jeg lot som. Det gjør foreldre av og til.
Mesteparten av tiden gjør foreldre det.
Selvfølgelig er jeg redd.
Men jeg ville ikke at du lot være av bekymring for meg.
Jeg vil alltid bekymre meg for deg, Joe, akkurat slik du alltid vil bekymre deg for meg.
Beklager, men det kan du ikke stoppe.
Tror du at jeg kan gjøre det?
Tror du at jeg kan redde moren min?
-Jeg mener, tror du at jeg er rask nok? -Ja, det vet jeg at du er.
Jeg har drømt om det hele livet...
Å redde henne, få faren min fri, og...
Men jeg regnet ikke med å miste en forelder ved det.
-Barry... -Joe, det er sant. Det er sannheten.
Jeg har vært så fokusert på det-
-som jeg mistet den natten, men jeg fikk så mye annet.
Jeg hadde en biologisk far, og tragedien ga meg...
Enda en.
Og jeg tror ikke at jeg vil miste deg.
Du mister meg aldri.
Aldri noensinne? Aldri.
Slutt da, kjedelig dag?
Om de bare kjente sannheten, ikke sant?
Jeg trodde du ville være på S.T.A.R. Labs.
Det var jeg. Men jeg ble sulten, så jeg dro til Mama Chows.
Etter dim sum? Livretten din.
-Og for å minne meg selv på noe. -Hva?
En tilfeldighet. Faktisk en temmelig stor tilfeldighet.
For omkring halvannet år siden hadde jeg et stevnemøte med en jente.
Katie Rogers. Hun var danser.
Vi skulle møtes på Mama Chows, men hun sendte en SMS.
-Hun kom ikke på grunn av en forstrekning. -De skrøpelige danserne.
Jeg var knust da jeg hadde gledet meg til det.
Så jeg spiste alene og gikk hjem alene-
-da jeg så en raner med en stjålen veske.
Vesken din. Jeg arresterte han.
-Det var slik vi møttes. -Det husker jeg.
Noen har akkurat minnet meg på hvor kraftfullt en tilfeldighet kan være,-
-og det fikk meg til å tenke over hvor mange tilfeldigheter som skjedde-
-før vi to møttes...
I denne tiden.
Vi har vært så fokusert på Barrys skjebne-
-at jeg glemte at jeg også har en.
Og det er deg.
Iris West,-
-hvert øyeblikk i livet mitt har ført meg til deg.
Drit i fremtiden.
Er det bindende?
Faren min fikk meg til å bli rabbi før han sendte meg til MIT.
-Det vil være "legalt" som de unge sier. -Ingen unge sier slikt.
Ikke la oss krangle på bryllupsdagen vår.
Hvis ingen har noe imot det, så hopper jeg over det hebraiske.
Jeg har lært mye om å sammenføre mennesker i det siste året.
Men tross de store sprang i vitenskapen som vi har bevitnet,-
-er ikke noe større enn det som bringer to mennesker sammen.
Det er fremdeles ren magi.
Mr. Ramon, ringene takk.
-Jeg skylder deg en ordentlig ring. -Jeg trenger ikke en.
Jeg har alt og alle-
-som jeg trenger akkurat her.
Og... hvis alt det som er skjedd det siste året-
-har ført frem til dette øyeblikket,-
-så var det verdt alt sammen. Jeg elsker deg, Ronnie.
Jeg erklærer dere nå for mann og kone. Du kan nå kysse bruden.
Slutt å si hva jeg skal gjøre.
OK.
Det kommer til å være tre av deg der... Han fra fremtiden-
-som redder den yngre deg fra det Omvendte Lynet og deg.
Husk, vent til den fremtidige deg får den unge deg vekk derfra,-
-og så kan du redde moren din.
-Enkelt. -Må Lynkraften være med deg.
Farvel, far.
Farvel, sønn.
Iris...
Du behøver ikke å si noe. Jeg vet det allerede.
Jeg håper at livet du får vil være nok for deg.
-At det gjør deg lykkelig. -I like måte.
Husk på mr. Allen, at hvis du når rett hastighet og lager et ormehull,-
-så har du bare 1 minutt og 52 sekunder til å redde moren din og å komme tilbake.
-Ellers... -Jeg vet det.
Du har begge våre fremtider i dine hender, mr. Allen.
Jeg vet at du kan gjøre det. Nå...
Løp... Barry. Løp.
Akselleratorens struktur ser ut til å holde.
Hva var det? Er Barry OK?
Han passerte akkurat mach 2.
Jeg ventet på at du skulle få Barry hjem.
Det virker som om han skal bli hos oss i lang tid.
Barry, det du ser er fartskraften:
Fortiden, nåtiden og fremtiden din på en gang.
Så du må fokusere på hvor du vil hen.
Så tenk på... den kvelden.
Tenk på moren din.
Sengetid. Godnatt, gutten min.
Mor!
Det virker.
Injiser hydrogenpartikkelen nå.
-Hva var det? Hva skjedde? -Barry er borte.
-Se. -Ormehullet.
Og det er stabilt. Start klokken.
Mor! Mor!
-Barry! -Mor!
Nora. Hold ut!
Løp, Barry, løp.
Barry, nei.
Nei, nei, nei.
Det er OK. Det er OK. Du er OK.
-Mannen min, sønnen min, er de... -De er OK.
De er begge i sikkerhet. Det lover jeg.
-Hvem er du? -Jeg er...
-Jeg er Lynet. -Jeg forstår ikke.
Du ligner faren min.
Dette vil ikke gi noen mening,-
-men det er meg, mor.
-Det er Barry. -Barry?
-Din Barry. -Min vakre gutt.
Jeg fikk en ny sjanse til å komme tilbake, og...
Fortelle deg at jeg er OK.
Far og jeg er begge OK.
Og vi elsker deg, mor.
-Jeg elsker deg. -Jeg elsker deg.
Min vakre gutt.
Farvel. Farvel.
Farvel, Barry.
Mor.
Jeg tror at det er tid for å si farvel til Harrison Wells.
Det er vakkert. Rip Hunter ville være imponert.
Han bygde den første av disse. Interessant mann.
-Hva faen er nå det? -Det er mitt signal til å stikke.
-Takk, Cisco. -Kom aldri tilbake.
30 sekunder.
Hjem.
-Herregud. -Barry.
Vi må lukke ormehullet nå!
Caitlin!
Du reddet henne ikke. Hvorfor? Hvorfor?
Du kunne fått det livet du ønsket.
Du kunne ha fått alt som du noen gang har ønsket.
Det har jeg allerede.
Ikke mye lengre.
Steng de interne generatorene.
Ti sekunder, skynd deg.
Tre, to, en.
-Ronnie, er du OK? -Gjorde du det.
Ja, jeg stengte dem alle.
De gjorde det. De stengte generatoren.
Bare så du vet det, når jeg har drept deg,-
-vil jeg drepe dem. Og jeg vil drepe faren din.
Jeg vinner alltid, Lynet.
Eddie! Min...
Eddie! Hva gjorde du?
Hva gjorde du?
Ikke noe som er et uhell.
-Hva skjer? -Cisco, hjelp meg.
Eddie er forfaren hans. Hvis Eddie dør, vil han aldri bli født, og...
Han vil opphøre å eksistere.
Nei! Nei! Eddie.
Eddie, nei, nei. Bli hos meg, OK? Bli.
Det viser seg at han tok feil. Jeg er visst en helt allikevel.
Det er du, Eddie. Du er helten min.
Alt jeg noensinne ønsket å være. Helten din.
Nei.
Jeg har kontrollert livet ditt i lang tid, Barry.
Hvordan vil du klare deg uten meg?
-Karer, det er ikke bra. -Professor, jeg stengte ormehullet.
-Hva er det som skjer? -Jeg vet ikke.
-Du stengte det, men det åpner igjen. -Vi må vekk.
-Er du OK? -Iris. Vi må av gårde.
-Jeg forlater han ikke. -Vi må gå nå, kjære. Jeg beklager.
Det var det som ikke skulle skje.
-Hva gjør den? -Spiser.
Singulariteten vil ikke stoppe, ikke engang når jorden er borte.
Jeg er redd for at skiven allerede er fullendt.
-Hva? -Det diffuse materialet-
-er i orbital bevegelse rundt singulariteten. -Hva betyr det?
Vi må forstyrre bevegelsen. Det er som en tornado, bare omvendt.
Bare større. Og mer skremmende.
Barry, den har et energinivå på minst 6,7 Tera elektronvolt.
Det kan ikke stoppes.
Jeg er nødt til å prøve.
Herregud. Barry.
Oversatt av Asort. Takk til NG Serier - www.NXTGN.org.