Forskere genmanipulerer menneskelige embryoer.
Genmanipulation af mennesker bliver kommerciel
Genmanipulerede babyer har højere IQ, ideel fysik og gode temperamenter.
Processen har en 97 % succesrate, da første generation bliver voksne.
Disse "perfekte" eksemplarer kaldes GC-mennesker-
- efter virksomheden, der opfandt processen, Glen Crest Labs.
GC-mennesker sendes ud i det ydre rum.
Udforskning af rummet er blevet afgørende-
- for løsninger på jordens forværrede klimaproblemer.
LSEP -dynamisk monitorering på.
- Møde med Atromitos om kort tid. - Vi har en besked fra Nordham.
Hilsen fra jorden.
Jeg er blevet tre år ældre, men I mærker ikke, at der er gået en dag.
Jeg tvivler ikke på, at det vil lykkes jer af få lasten igen.
Jeg sender live efter jeres ankomst.
- Det gør en varm om hjertet. - Er det andet end pæne ord?
Datafiler fra de sidste år downloades.
- Høj seismisk aktivitet på Titan. - Isvulkanudbrud.
- Det burde ikke påvirke os. - Atromitos er i synlig afstand.
Hastighed: 445 km/tim.
Tolv grader elliptisk bane.
- Der er noget galt. - Atromitos er for tæt på Titan.
- Indhent dem, hurtigt. - Deres skrog knækker.
- Får du adgang til skibets mainframe? - Jeg prøver, der er intet svar.
- Klargør bugserlinen. - Det har ti gange vores masse.
Begge kølraketter må startes samtidigt.
De må rekalibreres for at kompensere for atmosfærens tiltrækningskraft.
Vi holder samme position og fart som Atromitos.
- Hold hastigheden og kompenser. - Bugserline og raketter er klar.
- Rotationssystemet trækker os ind. - Vi trækkes ind.
- Bypasss mainframen, tag roret. - Jeg har prøvet.
- Om 40 sek mister vi Atromitos. - Om 20 trækkes vi ind i atmosfæren.
- Vi må ikke miste Atromitos. Ideer? - Jeg har en mulighed.
Hvis jeg kloner protokollen, bør skibet reagere som om ordrerne er interne.
- Fem sekunder. - Sådan.
Øg kølraketternes styrke.
Den magnetiske bugserline holder.
Atromitos løfter.
Faren er ovre.
Rør ikke hinanden. Det forvirrer jeres biotegn.
- Undskyld vores uhæmmede fejring. - Øget adrenalinniveau kan være farligt.
- Hvilke forhøjede adrenalinniveauer? - Jeg aner ikke hvad han snakker om.
- Tilbage til arbejdet. - Lidt kommunikation ville være rart.
- Undskyld, vi måtte tage strømmen. - Lyden virker, billedet tager lidt tid.
Jeg behøver ikke at se jer, jeg ved hvordan I ser ud.
Dataoverføres til storskærm.
Intet fra Atromitos? Sidste sending kom for tre måneder siden.
- Alle ombord må være døde. - Så er en redningsmission overflødig.
Jeg er enig, hvis det ikke var for lastens vigtighed.
En substans det tog besætningen to år at ekstrahere og raffinere.
En kulkatalysator, der kan reparere hullet i vores atmosfære, vi har...
Hvad?
Kan man ikke programmere robotter til at være mindre social ubrugelige?
De kaldes ART for artificielle mennesker.
Det er skørt at skulle forklare adfærdsnormer til en maskine.
- Hvor var jeg? - En substans, der reparerer atmosfæren.
Hent lasten. Opgaven er livsvigtig, og vi regner med jer.
- Vi skal nok klare det. - Det ved jeg, I gør.
Lange rumrejser er ikke for min slags, vi bliver skøre af at derude så længe.
- Skete det for Atromitos besætning? - Jeg ved det ikke, men jeg tror det.
- Så er succes vores eneste udvej. - Jeg forventer intet mindre.
Atromitos kaptajnslog, 20. december, 2066.
Besætningen har knoklet, materialet er udvundet og klar til transport.
Vi er 26 dage bagud, hvilket er ret godt i betragtning af problemerne.
Når besætningen er ude af karantæne, er vi klar til afrejse.
Hvorfor skal vores slags altid ordne det, de præmature kvajer sig med.
Sig, du ikke brugte "præmature" til at beskrive ikke-GC-mennesker.
Orson har en pointe, vi rydder som regel op efter almindelige mennesker.
Når vi taler om det, er Atromitos udstyret med en ART, 320 modellen.
Hvis Lulu stadig fungerer, har hun rengøringsopgaver, når vi border.
Vi må tjekke hendes hukommelse for hvad der er sket.
Iltniveauet på Atromitos er fint, livsopretholdende funktioner fungerer.
- Der er en mærkelig lyd fra skibet. - Hvad er det?
Det lyder som deathmetalbandet GWAR fra 1990'erne.
- Lytter du til deathmetal? - Teknisk set er det klassisk rock.
Situationen forværres hele tiden, det kan føre til konfrontationer.
Utroligt, at der kan opstå mytteri et sted, hvor livet er så udsat.
Men det kan ikke beskrives på anden måde.
Bording indledes.
- Adgangskoden er ændret. - Koden genkendes ikke.
Underkend den.
Stop musikken!
- Skru ned! - Stemmekommandoen virker ikke.
Jeg må finde kontrolpanelet for at ordne det.
En slags improviseret anordning. Hold øjnene åbne.
Den sorte boks er fjernet med vold.
Drivhusplanterne vokser vildt. Her er som en jungle.
- Tak, Zimmer. - Det var så lidt.
Kontroldækket tjekket.
Jeg fandt skibets ART. - Hedder du Lulu?
- Ja. - Er der andre ombord?
- Besætningsmedlem Travis O'Neill. - Vi har en overlevende.
- Hvor er Travis O'Neill? - Jeg ved det ikke.
- Målet er låst. - Jeg har fundet O'Neill.
I gangen til besætningens kvarter.
Zimmer, hjælp mig forbi rum G.
- Jeg er klar, når du er. - Nu.
Travis O'Neill?
Vend dig om.
Lastbeholderen er her ikke.
Al kommunikation skal omprogrammeres.
Det vil tage lang tid, jeg kan gøre det lidt efter lidt, men det vil tage tid.
Gør det, men at finde lasten skal have højeste prioritet.
Lastsporingssystemet er sat ud af funktion.
Der er ingen spor efter last eller mænd, kun DNA fra O'Neill og planterne.
- Hvad ved vi om ham? - Maskintekniker.
Der er intet ekstraordinært, ingen militærtræning, uddannelse almindelig.
Han er helt almindelig.
Han er lidt underernæret og har ikke sovet længe, men intet alvorligt.
Hygiejnen lader noget tilbage at ønske, så ART'en har barberet og badet ham.
- Mentalt? - Vælg selv PTSD, depression...
Det er svært at sige lige nu.
Hej, O'Neill. Jeg er kaptajn Linden fra Teleios.
Vi blev sendt hertil på en redningsopgave.
Vi vil være taknemmelige for al den hjælp vi kan få.
Du får til opgave at presse oplysninger ud af O'Neill.
Du har jo en Ph.D. i psykologi.
Det gjorde jeg kun for at glemme min Cauchy-Kowalevski-afhandling.
Tillykke, men du er stadig den mest kvalificerede.
Hvad med ART'en? Har I adgang til hendes hukommelse?
Lulus hukommelse er slettet ligesom skibets.
Siden vi skal være her et stykke tid, kan vi så gøre noget ved det ukrudt?
Jeg synes O'Neill bør flyttes til rekreationsrummet.
Der er kun en ind-og udgang, men mere plads, det føles ikke som et fængsel.
"Jeg håber, I har sovet godt, har I kontakt med Atromitos?
Fortæl, hvad der sker med lasten."
- Er det alt efter tre år? - Vi må få det bedste ud af situationen.
Ja, det må vi vel.
Min far sagde altid, at det var spild af tid at få endnu en Ph.D.
Og så i psykologi af alle ting.
I studietiden diskuterede vi aldrig de psykiske effekter-
- af isolation i det ydre rum som følge af traumatiske begivenheder.
Hvad der end skete må det have været forfærdeligt.
Du kendte jo alle sammen og havde sikkert udviklet nære venskaber.
Jeg kan ikke forestille mig hvordan det har været at være alene så længe-
-med kun Lulu som selskab.
Ingen reaktioner, når jeg talte om besætningen, lasten eller familien.
- Men en ting fremkaldte en reaktion. - Hvad?
Lulu gå hen til besætningens kvarter.
Det sker at ikke-GC-mennesker udvikler følelser for ART'er.
På samme måde som med kæledyr.
Båndet forstærkes, hvis ART'en har seksuelle træk.
ART'er ombord på et rumskib har ikke kønsorganer.
O'Neill er tekniker, han har haft tre år til at fikse noget.
Det er dit job.
Udskriften er klar.
Lulu, tag bukserne af.
O'Neill kan åbenbart også lide kønsbehåring.
Vi behøver ikke kende alle detaljerne.
Hvordan kan vi bruge hende?
Giv O'Neill tid sammen med hende, jeg vil se om hans adfærd ændrer sig-
-når hun er i nærheden.
- Vil afsavn ikke hjælpe? - Vi giver ham en gulerod...
Det giver os mere psykologisk kontrol.
Iltniveau 21 %, kvælstof 78 %.
- Var det dig? - Nej.
- Det er Anderson, kan nogen høre mig? - Linden her. Hvad sker der?
- Duncan, kan du høre mig? - Jeg er på vej mod rekreationsrummet.
- O'Neill er flygtet. - Er slusen til Teleios sikret?
Kun stemme-eller fingeraftryks- genkendelse fra en af os kan åbne den.
Han har taget mit pulsgevær.
Jeg går ned i lastrummet. - Duncan, tjek maskinrummet.
Maskinrummet er tomt, jeg er lastrummet.
Hvad vil du?
Vil du have, at vi forlader skibet?
Er der noget, du vil fortælle mig?
- Læg dit våben. - Jeg har styr på det.
Vi har behandlet dig pænt, fordi vi er pæne mennesker.
Men tag ikke fejl, vores tålmodighed har grænser.
- Værsgo, skyd bare. - Hvad gør du?
Geværerne har fingeraftrykslåse.
Der sker ikke noget.
Jeg kan godt lide belysningen, den er beroligende.
Med mindre man skal se hvad fanden man laver.
Den har adgang til underholdningsvideoerne.
Hvad er det her?
Før aggressionshæmmerne endte udtjente ART'er på det sorte marked-
-og blev omprogrammeret til at slås.
- Hvem gider se den slags? - Mange har en primitiv lyst til vold.
- Det er klart besætningen blev gal. - Det er bare maskiner.
Slukker du den lige?
O'Neill er mere klar i hovedet, end han vil indrømme.
- Hvad lavede du der derinde? - Hvad lavede du?
- Du vidste, hans våben ikke virkede. - Jeg prøvede at få ham til at tale.
- Jeg tror, han tager gas på os. - Du bad mig tage mig af det her.
Få ham til at tale.
Sætter du også temperaturmåleren? Her er virkelig varmt.
Hvad?
- Gud være lovet. - Nej, Zimmer være lovet.
Samme fedt ifølge Zimmer.
- Godt, at vi er tilbage ved start. - Det var så lidt.
- Forventer du flere problemer? - Bugsene bør snart være renset ud.
- Nogen kontakt med jorden? - Kun datafiler, ingen videolink.
Lad os prøve igen.
Vi har modtaget jeres sending. Genoptag den oprindelige opgave.
Hent og aflever lasten. Det har højeste prioritet.
Alt andet kommer i anden række. Jeg gentager: "Anden række."
Tak og held og lykke.
- Var det det? - Jep.
I lastrummet spurgte jeg dig, om du havde noget at fortælle mig.
Du svarede næsten.
Kunstnere skaber af forskellige årsager.
Men de fleste siger, at de skaber noget for at afsløre noget om sig selv...
...om verden, som de ser den eller begge dele.
I dine malerier ser jeg afklarethed på den ene side og kaos på den anden.
Spørgsmålet er ikke hvorfor du malede dem-
-men til hvem.
Rekreationsrum, kamera A.
- Hvad er der galt? - Jeg har glemt, hvorfor jeg gik herhen.
Glemt? Hvornår har du sidst glemt noget?
Ironisk nok har jeg glemt hvornår jeg sidste glemte noget.
Du taler mandarin, ikke?
Hvad siger du til det her?
"Kan ikke"
"Tro. Tæt på."
- Det er svært at høre, hvad er det? - O'Neill hviskede det til Lulu.
- Taler han mandarin? - Ikke ifølge hans profil.
Jeg sender det til dig, se, om du kan få noget ud af det.
Hvad sagde O'Neill til dig?
Han sagde, at selvom vi ikke altid kan være i nærheden af hinanden-
-er vi altid sammen i hans tanker.
Du har brugt tiden til at lære mandarin.
Ville du tale hendes modersmål, fordi hun er fabrikeret i Kina?
Du ved vel, at Lulu ikke har et foretrukkent sprog? Hun er en maskine.
Endelig en reaktion.
Vi behandler alt levende med respekt, men for os er Lulu hardware.
Med det i tankerne kan du måske finde en måde at tale med mig på.
Hvis han er klar i hovedet. Har vi nogle muligheder.
Militæret har brugt teknikken med 75,6 % succes.
- Bivirkninger? - Minimale for en upåvirket hjerne.
Men det her er ikke noget almindeligt tilfælde.
Jeg har det skidt med muligheden for at gøre ham dårligere med de odds.
- Der er mere direkte metoder. - Som hvad? Tortur?
Vær ikke så dramatisk. ART'er betros ikke den slags opgaver-
- fordi deres programmering forhindrer ulogiske overtalelsesmetoder.
Vi har ikke den slags begrænsninger, og det bør vi udnytte.
Ulogiske overtalelsesmetoder, et pænt udtryk for tortur.
Zimmer, jeg har brug for en adgang.
Udskriften er klar.
Jeg fik bruseren ned, men jeg får ikke noget vand.
Man glemmer hvor afhængig man er af stemmestyring, til den ikke virker.
Den her tænder, slukker og styrer temperaturen.
Tak.
- Var det det? - Ja, nu klarer jeg mig.
- Er du sikker? - Hvad mener du?
Jeg mener, hvis der er andet, jeg kan hjælpe med...
Det gik hurtigt.
Bliv hos mig, vil du?
Anderson?
Jeg vil ikke være alene.
- Hvad er der? - Jeg vil bare ikke være alene.
Vil du ikke nok blive?
Jo, selvfølgelig.
Identificer sprog.
Russisk
En luge ud til blev åbnet. Vi mister atmosfære.
Hvilken luge?
- Hvad var det? - Lugen i lastrummet.
Vi er låst ude af computersystemet.
- En luge i lastrummet blev åbnet. - Det burde være isoleret fra resten.
Luftforseglingen må være brudt.
- Hvad gør de? - Går ind i lastrummet.
- Det er jo selvmord. - Hvad er der i vejen med dig?
Åh Gud, de dør!
Jeg klarer mig, tjek Zimmer.
Diffus cerebral iltmangel. Jeg har stabiliseret iltniveauet.
- Han burde klare det med hvile. - Hvor meget hvile?
- Det ved jeg ikke.
Nogle timer, en dag, til når han vågner.
Sagde jeg "til når han vågner"?
- Undskyld, jeg ved ikke hvad vi tænkte. - I tænkte ikke.
Zimmer lovede mig, han ville have fjernet alle bugs i dag.
Men hans tanker var åbenbart rettet mod primære nydelser.
- Er det min skyld? - Jeg blæser på hvis skyld det er.
Men få det i orden.
Jeg har ikke tålmodighed med O'Neill.
Heller ikke jeg, men jeg tror, han prøver at fortælle os noget.
Opgaven må ikke gå i vask pga. En forbryder med adfærdsproblemer.
Vi har brug for svar. Nu.
Davs, Orson.
- Har du hørt om en ART, som lyver? - Det er de ikke i stand til.
Da jeg spurgte Lulu hvad O'Neill sagde til hende på mandarin, sagde hun:
"Han sagde:" At selvom vi ikke altid kan være i nærheden af hinanden-
-er vi altid sammen i hans tanker."
Og?
Kan hun have opdigtet det?
De kan programmeres til at svare forkert på særlige ting.
Men de kan ikke opdigte svar.
Da jeg undersøgte Lulu, så jeg ingen tegn på den type programmering.
Tak.
Vores ven har brugt de sidste to år på at lære mandarin og russisk.
Det er ikke bare russisk, Iris. Det er Tolstoj.
"Jo højere oppe en mand er på den sociale rangstige, des flere..."
"Krig og fred". Del 2, bog 9.
Min mor er fra Østukraine, så jeg voksede op med russisk.
Hun pralede af mine evner og fik mig til at lære klassisk litteratur udenad-
-på russisk og recitere den.
Det giver mening, men ham? Hvorfor ham?
Bogsøgning. "Krig og fred". Del 2, bog 9.
- Hvorfor giver det mening med mig? - Fordi din mor er fra Østukraine.
Hvor flertallet taler russisk.
Jo, men hvorfor skulle jeg lære det udenad?
Hvad var meningen med den tankeakrobatik?
Hvad er der galt? Sig det.
Du har tydeligvis noget, der bekymrer dig.
Det er rimeligt at overveje meningen med vores eksistens, ikke?
Læs stykket.
"Jo højere en mand er på rangstigen, des flere mennesker kender han-"
- og des mere magt har han over andre mennesker.
"Og des mere åbenbar er hans skæbne og uundgåeligheden af hans handlinger."
Så hvornår er det det rette tidspunkt at overveje meningen med vores liv?
Jeg har aldrig hørt om en invalid, der spontant citerer Tolstoj.
Ovenikøbet på russisk.
Det betyder, at du enten er verdens mest unikke studieobjekt-
- eller at dit psykologiske traume er et spil.
Jeg gætter på det sidste.
Du må love, at det jeg siger nu, bliver mellem os.
Endelig vælger du et sprog, jeg forstår.
Og at vi kan sammen kan diskutere det, jeg vil sige, uden irritation.
Hvad er det du siger?
Du taler så gammeldags.
Næsten alle dør af medicin, ikke af sygdom.
Mere litteratur.
- Indkommende post. - Kommunikationen virker.
Jeg kommer om et øjeblik.
Vi modtog jeres sending. I skal genoptage opgaven.
At finde og tilvejebringe lasten har topprioritet.
- Alt andet er sekundært... - Det er præcis samme besked.
Det er en optagelse. Den sendes hver anden time.
- Du har vel sendt vores beskeder? - Ja!
Send dem igen ukrypteret. Nogen må svare.
Anderson? Hvad er der i vejen med dig?
Jeg ved ikke, hvad der er galt.
Du har aldrig opført dig så irrationelt før.
Lad være at græde, græd ikke.
Opfør dig som den, du er. Lad være at græde. Hold op!
Du har det godt!
Den kødelige affære fik næsten os alle sammen dræbt.
Lugen ud til var forbundet med en timer udenfor. Jeg kunne ikke vide...
Det er dit arbejde, at vide det!
Få Orson til at undersøge dig, du skal tjekkes for poststasispsykoser mm.
Nu!
Jeg gennemgik de logoplysninger, der blev sendt under stasis.
Det første år var veldokumenteret, men oplysningerne blev færre og færre-
-som om de blev censureret med vilje.
- Tag dig sammen, Zimmer. - Vend spejlet.
Hvornår er du blevet sådan en hidsig skid?
Jeg har arbejde, jeg skal lave, det har du også.
Find litterært match.
"Næsten alle dør af medicinen, ikke af sygdommen."
Molière. "Den indbildt syge", akt 3, scene 3."
Overhead af.
Alle dine biologiske værdier er normale.
- Hvorfor reagerer jeg så så emotionelt? - Der er intet galt med dig.
Lasten skal ud nu! Vi flår skibet fra hinanden, hvis nogen stopper os!
Alle systemer kører.
Bliv nu ikke for glad.
- Hvad har du fundet. - Der er intet tilfældigt over det her.
Rumskibet var aldrig i reel fare.
Det blev bragt i position tæt på Titans atmosfære, lige før vi ankom.
- Hvorfor? - Det indgår i O'Neills fortælling.
Fortælling? Han har kun mumlet en masse nonsens.
Han prøver at fortælle os noget. Det her lå skjult i den støj vi hørte.
Afspil første stemmesekvens.
Ingen rører lasten! Jeg beordrer brug af våben mod alle der nærmer sig den.
- Identificer stemmen. - Atromitos ekskommandørkaptajn.
Besætningen blev ikke tilfældigt skør.
Der opstod ballade om lasten. Den førte til delte vande.
- Formentlig om penge. - Lasten er næppe det, vi har hørt.
Hvad med dig? Har du bemærket noget med dig selv?
Det har du.
Vis agterkorridoren, skift til ultraviolet lys.
Det er ikke bare kruseduller, det er kemi.
Det er et vandbaseret emne, der reagerer med en ukendt substans.
Vis korridoren i stævnen.
Symbolikken her er vand.
Vis lastrummet styrbords side.
Det var der, O'Neill løb hen, da han stak af.
Det var underligt at han ikke fulgte mig med geværet, da jeg flyttede mig.
Men han ikke sigtede på mig, men på panelet bag mig.
Det er panelet til vandfiltreringssystemet.
Hvad substansen end er reagerer den negativt med vand.
- Og lugen, der blev åbnet? - Lasten blev kastet ud derfra.
- Det hjælper os ikke til at finde den. - Hvad består lasten af?
- Hvad hvis den er farlig for mennesker? - Lad os finde den, før vi afgør det.
Lige nu har vi kun kryptiske udtalelser fra en gal laverestående person.
Jeg vil overhøre, at du sagde "laverestående".
Uden hans slags var vi her ikke.
Uden hans slags eksisterede vi måske slet ikke.
Koncentrer dig om opgaven.
Smarte beskeder.
Det havde vel været for meget bare at sige hvad der foregår.
Hvad gjorde substansen?
Teleios betyder "perfekt" på græsk.
Ja, det gør det.
Navngivet efter besætningen af fejlfri mennesker.
- Vi navngav ikke skibet. - I protesterede vel heller ikke.
Du har bevist din sprolige viden. Hvad er hensigten?
Måske overså du Tolstoj-citatet.
Jo højere en mand er på rangstigen, des større...
"...er antallet af forbindelser, og des mere magt har han.
Og des mere åbenbar er hans skæbne og hans uundgåelige handlinger."
Hvad tror du, vores skæbne er?
At tilintetgøre uperfekte mennesker som mig.
Hvad gør substansen?
Sig det!
- Hvad er der galt med din hånd? - Ingenting.
Jeg ville...
Jeg kan ikke huske, hvad jeg ville sige.
Blev den blev kastet ud, ville Titans tyngdefelt trække den ind.
Containeren kan tåle at lande.
- Hvordan finder vi den? - Den er som en nål i en høstak.
Isvulkanen gav en kædereaktion.
Om nogle dage vil overfladesigtbarheden være nul.
Det er vores eneste trumf, virker det ikke, får vi intet fra ham.
- Han har jo intet sagt til nu. - Han har fortalt en hel del.
Gør det.
- Vil nogen høre min mening? - Hvad er din mening?
Ingen permanente skader.
Jeg kan se, at du udnytter at Zimmer har ordnet stemmeaktiveringen.
Jeg har kun et spørgsmål, og jeg skal bruge et ærligt svar.
Hvor er lasten?
Sæt dig ned derovre, Lulu.
Løft venstre arm.
Svar nu, det er sidste chance.
AH-320-enhederne er godt lavet.
Endoskelet af titanium. Meget naturtro.
- Vi kan ikke gøre det her. - Hvorfor ikke?
- Vores opgave, vi må... - Skide være med den!
Hvordan kan du sige det?
Hvornår har du sidst gjort noget, bare fordi du havde lyst til det?
Man har altid forventet at du gør ting. Sådan er det for os alle.
Vi er de udvalgte, men det eneste vi ikke har er et valg.
Fordi vi er dem, vi er, har vi forpligtelser.
Hvem siger det?
Hvad vil du med mig? Jeg kan ikke engang styre mine egne følelser.
Det kan jeg heller ikke.
Linden havde ret.
Jeg burde ikke have begået de fejl, det var aldrig sket tidligere.
Jeg er distraheret.
Jeg prøver at se på mine data og udføre mit arbejde.
Men det eneste jeg tænker på, det eneste, der betyder noget...
...er dig.
Men hvorfor?
- Jeg er totalt forvirret. - Nej.
Jeg ser dig for første gang.
Og du er det smukkeste, jeg nogensinde har set.
Jeg sagde ikke, at du kunne rejse dig.
På AH-320-modellen er de fleste af de vigtige funktioner beskyttet.
Men de har en achilleshæl-
-lige her.
Men det vidste du i forvejen, ikke?
For du har ændret lidt ved den.
Der er endnu et blødt adgangspanel...
...lige under kraniet.
Stop!
Han taler.
Stop.
Sporingskoder.
Du ya 713.
Delta, Beta.
87.
Der kan du se, det var da ikke så svært.
Det burde ikke være kommet så vidt.
Hvad gør substansen?
Jeg har fortalt jer alt, hvad I har brug for.
- Du har set den hårde fremgangsmåde. - Jeg skal nok forklare det hele.
Men giv mig lov til at reparere hende.
Der er et sæt værktøj i lastrummet, jeg beder dig.
Zimmer, kom til broen. Zimmer, kom!
Åbn døren, for helvede!
Hvad laver du? Din fjendtlige lille skid!
- Gå ad helvede til! - Hold så op, begge to!
Fald ned.
Kommandørkaptajn...
Vi har arbejde for os.
Sporer rektangulært objekt bestående af A.S.T.M.A. A-58-legering.
Der er en metalbeholder ved de koordinater han gav os.
Men for meget metangas til at se noget.
Har vi dimensionerne? Jeg vil sikre, at det ikke er endnu en leg.
Jeg tror ikke, han lyver efter det, han har oplevet.
Vi har kun et lille vindue.
Zimmer du tager med mig i landingskapslen til Titan.
Orson du bliver her med Anderson og Duncan.
Tal først.
Nogle gange kan forfærdelige fejl kun rettes med lige så forfærdelige valg.
Jeg prøvede at glemme alt i et år.
Jeg smed ligene og lasten ud.
Jeg slettede al hukommelse ombord inlusive Lulus.
Men hvor meget jeg end prøvede kunne jeg ikke slette min egen.
Det er den menneskelige hjernes forbandelse.
Så jeg prøvede noget andet.
Jeg tog den til mig.
Jeg så død og blodbad for mig om og om igen.
I alt, hvad jeg læste, så jeg afspejlinger af det, der var sket mig.
Jeg indså at jeg var forbundet til menneskelig erfaring på en ny måde.
Men det kunne ikke forklares af data eller skibets logbog.
Beviserne måtte fjernes.
Sort og hvid eksisterer ikke, kun abstraktioner.
Kun usikkerhedens tilfældigheder og pinefulde valg.
Det eneste jeg kunne gøre var at fortælle historien på min måde.
Vi gennemførte opgaven.
Vi havde substansen, der var 24 timer til vi skulle flyve.
Sprutten flød.
Han bliver kvalt!
Den vidunderlige substans, der skulle reparere atmosfæren...
En mikroskopisk stump sad på nogens handske og endte i vandforsyningen.
En spore gjorde al vandet dræbende.
Hvad tror du en mængde af dem kan gøre ved jordens vand?
Fik Glen Crest at vide hvad substansen forårsager?
Det er det bedste ved det.
På det tidspunkt følte vi dødsdømte. Intet vand -intet liv.
Vi kontaktede jorden og fortalte at substansen ikke var, hvad de troede.
Men til vores overraskelse siger han at der er et filtreringssystem ombord-
-der skal fjerne substansen.
Ejeren og patentindehaveren er selvfølgelig Glen Crest.
To grupper dannede sig.
Jeg tav, de, der ville hindre substansen i at nå jorden blev slagtet-
- af dem, der ikke kunne frigøre sig for dem, der holdt pungens snor.
Vi hader skurke, men respekterer dem alligevel.
- Kujoner får ingen respekt. - Men du overlevede som den eneste.
Da du læste vores personalemapper, forventede du så det?
Nej, det gjorde jeg faktisk ikke.
Det var sådan, jeg overlevede.
Det var let at dræbe dem, de blev totalt overraskede.
Substansen er ikke medicinen.
De havde allerede medicinen. De havde brug for sygdommen.
Vi taler om de skiderikker, der skabte alle jer perfekte GC-mennesker.
Indkommende sending.
Det bliver nok sidste gang I hører fra mig.
På dette tidspunkt oplever I måske følelser, I aldrig har kendt før.
Frygt, uro, vrede...
...glemsel.
Ting, I aldrig skulle have følt.
Glen Crest anbragte en privat kode...
...i alle GC-menneskers dna.
Et fingeraftryk.
Den skulle hvile, som en slags sporingskode.
Men den muterer.
Og den forårsager irreversible neurologiske problemer.
GC'ere kender ikke til følelser, så de kan ikke styre dem.
Så det går hurtigt ned ad bakke.
Jorden står i brand. Almindelige mennesker jagtes og tømmes for blod.
For at holde GC'ere midlertidigt stabile.
Om kort tid...
...vil I alle sammen blive sindssyge. Det gør mig ondt.
Det gør mig virkelig ondt.
Vi har symptomerne.
Linden er opfarende, Chris har sex-drive.
Og jeg bliver ved at glemme hvad jeg tænker på, og hun er-
-et nervøst vrag.
O'Neills blodtype er O negativ det passer til os alle sammen.
Vi må erstatte lidt af vores blod med hans før stasis-
- og håbe på, at de finder en permanent kur, før vi kommer tilbage.
- Hvor meget blod? - En liter til os hver.
- Det vil dræbe ham. - Han vil ikke mærke noget.
Vi kan ikke beslutte noget endnu.
Jo længere der går, jo mere ligner vi præmature.
Og odds for den ulogiske handlemåde, der knuste den gamle besætning stiger.
Hvor lang tid går der, før de er tilbage?
- Hvis alt går vel 16 timer. - O'Neill er en morder.
Uanset dna har jeg stadig kommandoen.
Vi venter.
Som du vil.
- Læg den. - Vi degenerer stadig.
Jo længere du venter, des værre bliver det for os alle.
Mediter, løb på løbebåndet, onaner, jeg er skideligeglad.
Men få styr på dig selv.
Du er skør.
Har du i sinde at stå der i 16 timer?
Hvis jeg er nødt til det.
- Stop så! - Vil du dø her?
- Kom an, din satan! - Stop!
- Lasten er sikret. - Vi har større problemer.
Omstændighederne gør det svært at tænke klart.
Vi kan alle være modtagelige for de fejltrin, Zimmer har begået.
Ja, vi har brug for O'Neills blod.
Han sagde, at mennesker blev tappet for blod.
Det antyder, at GC'ere fungerer, og at kun følelserne ændrer sig.
Spiller det nogen rolle, vi kan jo ikke præstere på samme niveau.
Hvad hvis substansen er dræbende, som O'Neill siger?
- Hvordan skal vi stole på Glen Crest? - Vi gennemfører opgaven.
Vi har ikke andet valg end at få det til at lykkes.
Definer succes.
I synes, jeg er et uhyre, men jeg har ingen skjult dagsorden.
Mit eneste mål er holdets sikkerhed og trivsel.
Anderson, hvad er protokollen for denne situation?
"Når det handler om en beslutning, der medfører en andens død-
-skal flertallet være for den."
Hvem stemmer for at tage O'Neills blod?
Hvem stemmer imod?
Zimmers dømmekraft er forplumret af en vagina.
Det er bedre end at være forplumret af sadisme.
Enten dør O'Neill, eller vi bliver sindssyge og dør.
- En mod fem. Det er simpel matematik. - Hvordan stemmer du, Duncan?
- Gør det. - Omsider!
Duncan gå med Orson, hvis O'Neill skulle give ballade.
- Dør jeg? - Ja.
- Fortæl mig i det mindste hvorfor. - Spiller det nogen rolle?
Vi har en kode i vores dna, der muterer.
- Dit blod er vores eneste chance. - Så er I trods alt bare menneskelige.
At skabe os var det eneste din slags fik rigtigt.
Men selv det var farvet af grådighed.
Jeg klarer resten selv.
Jeg stoler ikke på Orson.
- Det ville være det rene selvmord. - Jeg ved, hvad jeg så.
- Kom til jeres resultat. - Hvad var det du så?
- Hun tror, Orson vil slå os ihjel. - Han skrev det ned.
Jeg så det i lægeværelset, da han undersøgte mig.
Der stod: "Når vi er klar til angreb, må vi virke ude af stand til det."
Når vi bruger vores styrker, må vi virke inaktive.
Fjenden skal tro, at vi er langt væk.
"Og når vi er langt væk, skal han tro vi er tæt på."
Et citat af Sun Zi i "Krigskunst".
Det du så var en oversættelse af noget O'Neill sagde... til Lulu.
Det var ikke ham, der dræbte besætningen.
Det var hende.
Fandens! Kom.
Med et kampskib er hun vores ligemand.
Man kan ikke ændre agressionshæmmeren i en AH-320 uden at tilintetgøre den.
- Det er tydeligvis muligt, din idiot. - Vi har ikke tid til at skændes.
Sæt geværerne på maximum, så vi kan gennemtrænge hendes beskyttelse.
I to bevogter korridoren.
Hun skal bære O'Neill, det er en fordel. Hvornår vågner han?
Snart. Hun tog stimulanspakker med sig.
- Hvad er hendes næste træk? - At dræbe os alle sammen.
Chris.
Du skal vide, at uanset hvad der sker...
Du skal vide, at jeg elsker dig.
Anderson...
Jeg går ind. Dæk mig.
Advarsel. Strømafbrydelse i sektor 2, 4, 7 og 10.
Tænk dig om, hun slår dig ihjel, hvis du jagter hende alene.
- Det blæser jeg på. - Du kan godt glemme at stoppe ham.
Det giver mere mening at bruge hans impulsivitet som en afledning.
Kom ud og se mig i øjnene. Jeg ved du er her.
Klog pige.
Advarsel. Brand i sektion 7.
Hovedsprinkleren aktiveret.
- Det er spild af blod at dræbe dig. - Lad mig se hende.
Din krigerobot eller din mekaniske elskerinde?
Jeg undervurderede din perversitet.
Jeg gav hende kampchippen, hun er ikke min elskerinde.
Undskyld, kneppelegetøj.
- Er du klar? - Jeg ændrede hende ikke fysisk.
Og det skal vi tro på?
Det gør jo ingen forskel nu, vel?
Forfærdelige fejltrin kan kun rettes op med lige så forfærdelige valg.
- Hvad snakker du om? - Det var noget nogen engang sagde.
Nu gør vi det.
Det skulle ikke slutte sådan her.
Første generation af GC-processen havde en 97 % succesrate.
Jeg tilhørte de resterende tre procent.
Mit IQ lå rigtigt.
Men mit temperament anbragte mig i kolonnen med de mislykkede.
Jeg var ekstremt følsom og blev afskrevet som et håbløst tilfælde.
Jeg lærte at styre min uønskede adfærd.
Så dna-mutationen har ikke påvirket mig lige så kraftigt som de andre.
Hvorfor besluttede du ikke at dræbe mig?
Du sagde, at du ikke ændrede Lulu fysisk.
Jeg ved ikke, om hun kan repareres.
Hun gav sig selv seksuelle karakteristika, hvorfor?
Så vi kunne være tættere på hinanden.
Hun løj, da jeg spurgte hende, hvad du sagde til hende.
Programmerede du hende til at lyve?
- Hvordan kan det lade sig gøre? - Kun hun kan besvare det.
Tag hende til Teleios og rejs tilbage til jorden. Det er din bedste mulighed.
- Hvad med dig? - Jeg bliver.
Da jeg var ung, dræbte jeg næsten en i vrede.
Vedkommende havde ikke engang gjort noget særlig alvorligt.
Jeg kunne bare ikke styre mit temperament.
Jeg virker måske god nok nu, men du er ikke i sikkerhed med mig.
Fortæl din historie.
- Fortæl alle, hvad der skete her. - Hvad slags sted kommer jeg til?
Gør det, du er bedst til.
Overlev.
- Sæt kurs mod jorden. - Kursen sættes.
Ankommer til målet om to år og 339 dage.
Fortsæt.
- Sæt kurs mod Titans overflade. - Kursen sættes.
Maximum hastighed.
Hurtig nedstigning vil forårsage skibets ødelæggelse ved landing.
- Ignorer sikkerhedsprotokollen. - Tilladelse kræves.
Tilladelse bekræftet.
Vores styrker og svagheder er tankekonstruktioner.
Begrænsninger eksisterer kun i vores tanker.
Der er ikke nogen skæbne, kun en manifestation af os selv.
Översättning, Karin Hagman www. ordiovision. com