Team Wild Animais Only Relesed On: www.Hounddawgs.org
Ni har några saker ni måste lösa.
Gör ett hål, -
- så hoppar vi in i hissen och återvänder.
Det kan jag inte göra.
Då har vi ett problem.
Ducka!
- Du är träffad. - Vad?
Vilken besvikelse.
- Jag tar dig till sjukstugan. - Jag kan gå själv.
Läkaren tar hand om mig.
Du räddade oss.
Jag förtjänar inte äran för det.
Om Alex inte hade övertalat mig, hade vi kommit för sent.
- Dödade du grejen från labbet? - Nej.
Och det spelar ingen roll.
Jag bytte nästan era liv för att göra det.
Detta låter inte som mannen jag lämnade på Ganymede.
Jag förstår varför du gjorde det.
Det kommer inte hända igen.
Jim.
Det är trevligt att ha dig tillbaka.
Det känns inte alls. Är du säker på att det är det antiseptiska medlet?
Nej. Jag sa ju att jag tog examen i botanik.
Men du är ju doktor. Hur ser det ut?
Om du vore en ormbunke, skulle jag säga att du saknar klorofyll.
Jag är ledsen för din flicka.
Vi vet inte vad som hände med henne.
Inte säkert.
Du har rätt.
Den grejen som bröt sig ur labbet, tror du att den brukade vara ett barn?
Det tror jag.
Jag tog mig friheten -
- att anropa biståndskonvojen som Sömngångaren är på väg till, -
- och det ser ut som att de kommer att göra en liten -
- bromsmanöver så att de träffas lite tidigare.
Så Sömngångaren kommer dit med luft att dela.
Du är en jäkla pilot.
Tja...
Tack.
De strider över Ganymede igen.
Hur mår Roci?
Jag ska inte ljuga.
Det lägre däcket blev skadat av torpeden, -
- och det finns flera hål akter ut.
Men hon är en tuff tjej, lite kärlek, så blir hon bra igen.
- Sugen på lite reparationsarbete? - Visst.
Okej. Då gör vi det.
Det har blivit ventilerat. Låt oss ta en titt.
Fan, tryckdörren funkar inte.
Det är jäkligt mycket skador.
Vad fan är det?
Fan.
Holden! Den är i lastutrymmet.
Det är grejen vi jagade.
Den jäkeln måste hoppat ombord när vi trängde in en i AG-kupolen.
Hur fan kunde den hålla fast?
Spelar ingen roll. Vi har inget val.
Vi måste döda den.
Vi behöver inte göra det blinda. Datakärnan börjar dekryptera.
Låt oss lista ut vad det är vi handskas med här.
- Den gör inget farligt. - Det ska den inte få chansen till.
Den är ett levande vapen, en dödsmaskin.
- Den är ingen maskin. - Den är inte mänsklig.
- Det var den en gång. - Inte längre.
- Jag ska gå ner och prata med den. - Nej.
Vi ska skjuta den, och vi ska fortsätta den.
Om det inte dödar den, tvingar vi ut den där den kom in.
Vi måste se till att den hamnar på skrovet så att Alex kan rulla skeppet
- och dumpa den. - Holden!
Prax, vi måste bränna den till atomnivå.
Finns det en plan B?
Ja. Se till att plan A funkar.
LASTUTRYMME VARNING INGEN STEGE
Övre däcket ser tomt ut.
Var fan är den?
Jag ser den inte.
Inte jag heller. Naomi?
Vi tappade bort den bakom en container vid skiljeväggen -
- på lägre däck, akter ut.
Det finns ingen bra kamera där.
Fortsätt gå till vänster.
Den måste vara där. Vi skulle ha sett den om den rört på sig.
- Fan. - Vad?
Amos, höger flank. Jag går vänster. Vi skjuter i kors
- och tvingar ut den genom hålet i dörren. - Uppfattat.
Vad fan gör den?
Jag vet inte.
Det ser ut som att den kliar sig själv.
SÄKERHETSANORDNING REGLAGE
Den har nån sorts teknologi i bröstet.
- Fan! - Herregud!
Vad fan var det?
Eld!
Holden! Amos! Vad i helsike är det som händer?
Kapten är i trubbel.
Den klämde fast honom mot väggen med en container.
Jag får inte upp magnetlocket.
Amos, öppna panelen.
Vi måste överskrida låset.
Jag jobbar på det.
Amos! Backa!
Amos, du förlorar luft.
Du måste sticka nu.
Stick. Du är värdelös om du är död.
Den backar.
Den kanske inte ser dig som ett hot längre.
Den är inte ett dumt djur.
Enheten den slet ur bröstet var en säkerhetsanordning,
- nån sorts kontrollmodul. - Så fan heller.
Det var en explosiv apparat, förstår du?
En bomb, antagligen utformad för att förgöra den -
- om den tappade kontrollen, okej?
Och jag önskar att jag hade vetat om den grejen
- innan den slet ut den från bröstet. - Den var smart nog att slänga bort den.
- Den är intelligent. - Är det därför...?
Vi kan spekulera om dess intelligens efter att vi fått bort den från skeppet.
- Vi skadade den. - Hallå.
Ser ni det här?
Den gräver i skiljeväggen. Varför?
Fan. Protomolekylen när sig på strålning.
Den försöker ta sig till reaktorn.
Om den punkterar kammaren...
Så är det över.
Vårt eskortskepp svarar inte.
Errinwright måste ha täckt det också. Han levererade dig som en julklapp.
Den jäveln.
Jag tränade honom. Du varnade mig.
Tänk på språket.
Privat översikt.
Visa mig alla åtkomstpunkter.
Ditt sår ser inte bra ut.
Tack för peppsnacket. Bättre än det kunde varit.
Ingen kommunikation, inga meddelanden ut.
Jag vill ha vakter på varje däck.
Jag har hittat en utväg. Det finns en serviceväg -
- på andra sidan väggen.
Den bör leda oss till hissarna.
Det kommer inte att funka.
Nej. Du skulle inte klara av det.
Herregud. Inte för att jag är gammal. Han har blivit skjuten.
Plus att hon är gammal.
Vi kan försvara vår position här.
Jag håller den så länge jag kan.
Gå till luftslussen.
- Jag tänker inte lämna er. - Din dräkt finns i farkosten.
Varför tog du med den?
Hämta den och rädda oss.
- Okej. - Jag täcker dig.
På tre.
Ett, två, tre, nu!
Är du där? Jag vill förhandla.
Vill du?
Vad sägs om att vi spänner fast oss och jag snurrar på Roci?
Jag kan studsa ut den från ett av hålen.
Kommer inte på tal.
En sån manöver kommer slita isär honom.
Den grejen är stark som fan.
Jag tvivlar på att den kommer ramla ut i rymden.
Gör något fort, för kaptenens ben är krossat.
Jag behöver inte springa ett maratonlopp.
Nej, men krossar du muskeln för hårt, läcker den kalium till blodet.
Din dräkt kan bara filtrera ut lite, -
- sen stannar ditt hjärta.
Du vet mycket om hur folk dör.
Ja, jag antar det.
Fantastiskt.
Vad den än är nu, så brukade den vara mänsklig.
Den är en levande organism, så den måste ha restriktioner.
Tänk om vi elektrifierar däcket?
Okej, den tar sig genom stål som folie.
Den behöver inte luft. Kulor stoppar den inte.
Tror du att en elchock kommer att stoppa den?
Holden står på samma däck.
Jag försöker komma på något.
- Hör på! - Det är problemet.
När jag var lärling, -
- gjorde jag en vända på ett malmletarskepp från Pallas-stationen.
Vi hade mycket kass utrustning. En gång var vi ute, -
- och valvet på en killes syrereglage fastnade.
Trycket i dräkten ökade -
- och han började tappa luft genom avlastningsventilen.
Han var rädd att han skulle få slut på luft innan vi kom tillbaka till skeppet -
- så vi svetsade igen valvet.
- Men det... - Ja, det sprängde hans dräkt -
- och sköt ut honom som en missil.
Det var en glad historia. Vad är poängen?
Okej, vad byggdes Roci för?
- Tjugo, 30 människor? - Ja.
Eftersom det bara är vi, har vi luft över.
Så vi spärrar av maskinrummet, reaktordäcket -
- och verkstaden, -
- vi skapar högtryck i alla, öppnar luckan till lastrummet, -
- så spränger det bort dörren och den grejen.
Holden är fastklämd.
Ett sånt tryck kommer att slita isär honom.
Kanske inte.
- Ni måste göra det. - Nej! Jag ska hitta en annan lösning.
Fortsätt leta medan ni förbereder för att spränga bort den jäkeln.
Det är en order.
I OMLOPPSBANA RUNT VENUS OVANFÖR EROS-KRATERN
Där är den. I mitten av kratern.
Strålningssignaturen på de pulserna är de samma som vi såg på Eros.
Kantstrukturerna har vuxit nio millimeter.
De atmosfäriska syranivåerna ovanför kraschplatsen ökar -
- medan temperaturen faller.
Den kratern är aktiv, utan tvekan.
Och vi har slut på sonder.
Det är nu du säger att vi måste åka ner, -
- så att våra sensorer kan läsa av den.
Sen säger du att vi är vid gränsen för vad vårt skepp klarar av, -
- och att våra marsianska förföljare säkert kommer skjuta mot oss.
Förbered för atmosfärisk flygning. Ta ner oss.
Aj, aj, sir.
Gör er redo för nerstigning.
Jag förstärkte alla förseglingar till verkstaden.
Så fort vi är klara här, fortsätter vi till nästa däck.
Okej.
Amos. Jag är ledsen för det jag gjorde mot dig på Ganymede.
Förlåt.
Är du ledsen?
Ja. Det är jag.
Du sa att du behövde göra något, och jag lyssnade inte.
Jag tvingade dig att sänka mig.
Det kunde inte ha varit lätt för dig.
- Amos. - Jag har bara...
Jag har försökt göra några egna val på sistone, -
- och jag verkar inte kunna välja rätt.
Ingen har alltid rätt.
Ledsen att jag sårade dig.
När du sa att Holden kan överleva det här, så ljög du.
Ja.
Spräng inte luckan innan jag säger till.
Killar, skynda er.
I den här takten kommer den till reaktorn innan vi kan spärra av allt.
I så fall...
Doktorn, ta en fackla och kom ner hit.
- Jag vet inte hur man använder en. - Kom hit, så visar jag dig.
- På väg. - Det funkar inte.
Vi måste sakta ner den.
Killar, jag stänger av motorn. Det kanske köper oss tid.
Gör er redo för noll G.
Det funkar. Den slutade gräva.
Fan också.
Den är på väg mot Holden.
Om jag kan få tag i mitt vapen...
Vi sårade den första gången.
Jag kan såra den igen.
Det köper oss tid.
Fan också.
Fan heller. Det räcker. Ledsen, Hoss. Sätter igång igen.
Vi är resonliga här.
Vi vet att detta inte var er plan.
Och ni är i lika mycket trubbel som oss.
Inte säker att jag ser det så.
Detta behöver inte vara svårt. Det går att lösa på mer än ett sätt.
Du förlorar mycket blod.
Jag ska försöka blöda långsammare.
Fråga honom vilka alternativen är.
Jag vill gärna höra vilka alternativ du har.
Ingen behöver bli sårad.
Vi måste lugna oss tills jag kan prata med mr Mao.
- Så du tänker inte döda någon? - Det behöver jag inte.
Skitsnack.
- De kan inte släppa mig. - Jag vet.
Vi lever bara tills Mao är säker på att vi inte behövs i det stora hela.
- Vet du hur många? - Skjut alla vi inte känner.
Uppfattat.
Sidvinden är över 300 km/h, se upp för klippan.
Trimmar.
Är det första gången du dyker genom heta moln av svavelsyra?
Det hände en gång när jag gick på college.
Det marsianska skeppet tänker genskjuta oss.
- Har de låst siktet på oss? - Vet inte. För många störningar.
Vad fan var det?
Det marsianska skeppet, sir.
Fan också! De kommer hinna före oss.
Fan.
VARNING SOPNEDKAST
Jim, finns det några sprängämnen på skeppet?
Nej, det tror jag inte.
Vad skulle vi göra med dem?
Spränga lastdörren -
- så att Alex kan snurra ut grejen från skeppet.
Om du försöker skydda mig, -
- tror jag inte att en sån explosion kommer göra vad du vill.
Det måste finnas något.
Jag ser det bara inte än.
- Bara stanna en stund. - Inte än.
- Jag måste prata med dig. Snälla. - Vi kan prata senare.
Nej. Nu.
Det är okej.
Hör på...
Jag har varit på andra sidan av den här konversationen.
Och om vi bara har ett par minuter, bör vi ta vara på dem.
Bara...
Om det är min tid, var inte en idiot som jag var.
Sök inte hämnd.
Släpp mig om jag dör här.
Vad?
Ta skeppet -
- och killarna -
- och hitta ett säkert ställe.
Säger du att du ångrar det?
Allt vi har gjort sedan Canterbury?
Nej.
Jo. Men -
- bara för att jag inte får tillbringa mer tid med dig.
Hämnd är det sista jag tänker på nu.
Vi har inte rätt.
- Det har vi. - Det har vi inte.
Om du inte ser hur vi kan få ut dig i säkerhet, -
- och få bort grejen från skeppet, så prata inte med mig.
Inte förrän jag har fixat det här.
Skynda er.
Om ni inte litar på mitt ord, vad litar ni då på?
Funderar ni på det?
Säg att jag behöver tillgång till radion.
Ledsen, du får inte gå in i chocktillstånd.
Säg att jag behöver tillgång till radion.
Hon behöver tillgång till radion.
Det går inte.
Men, hör på...
Jag förstår varför ni inte litar på mig.
Låt mig lita på er.
Lämna statssekreteraren, så får du gå.
Säg det igen.
Vi har Maos lilla racerskepp i vår andra skeppsdocka.
Ge oss Avasarala så att vi kan hålla henne säker.
Du och marsianen kan ta det och åka.
Säg att de måste försäkra min säkerhet.
Jag tar marsianen, och ni låter oss gå.
Vi vet båda hur det här slutar.
Viktiga, mäktiga människor börjar bråka, -
- och det är folk som oss som dör.
Jag har inget emot dig.
Du har inget emot mig.
Jag måste kontrollera statssekreteraren. Inte dig.
Vi byter gisslan.
En av dina för Avasarala.
Så jag vet att ni inte skjuter ner oss.
Detta är en nöjesyacht, inte ett krigsskepp.
Men jag eskorterar dig till hangaren själv.
Räcker det?
Ge mig vapnet.
Stanna. Kom inte närmre.
Om jag lyfter på tummen, stängs luftslussen.
Du kommer aldrig ut.
Dödar du mig, blir du fångad.
Hur är det...?
Vad i helvete? Du ska hjälpa Amos.
Vi gör det här fel. Lyssna.
Det handlar om näring.
Det handlar...? Vad? Herregud.
Naomi sa att varelsen får energi från strålningen, eller hur?
Ja, visst.
Den suger strålning som en fästing suger blod.
När vi hittade protomolekylen, var den invirad runt en reaktorkärna.
- Och? - Den följer näringen.
Som löv som växer mot ljus, eller rötter mot vatten.
Prax, vi har ont om tid.
Hur hjälper växtskiten oss?
Vi kan ändra näringen.
Om vi ger den en bättre näringskälla som är lättare att nå, -
- behöver vi inte tvinga ut den.
Vi lockar ut den.
Skeppet har väl torpeder med kärnvapenspetsar?
Ja?
Ja.
Jag varnar dig. Kom inte närmre.
Jag svär att jag låser ner allt.
Vad får dig att tro att jag måste ta mig in i skeppet?
Det finns inget annat här nere.
Om jag inte dramatiskt missbedömt situationen.
Du har rätt.
Tacka Gud.
Men du har inte låst mig ute än.
- Ja. - För när du gör det...
Finns det inget som hindrar dig från att slå ihjäl mig.
Det har du också rätt i.
Så vad gör vi nu?
Fråga dig själv. Är han värd det?
Vem?
Mannen du tjänar här.
Förtjänar han din uppoffring?
Jag är elektriker.
Du tänker offra ditt liv för en ovärdig mästare.
Det är ingen ärofylld död, -
- oavsett vad de säger.
Släpper du mig om jag släpper in dig?
Du har mitt ord.
Kan du kasta in mig i en lastcontainer?
Kanske slå till mig?
Bara så att de inte tror, du vet...
SKYTTEL 07
Råkar vi bara ha ett kärnvapen här?
Vi tog ut det från en torped.
En bra bältare kastar aldrig något.
Så vi bär den till skrovet, tills vi kommer nära lastrummet.
Jag drar av höljet, och du kastar ut den från skeppet.
Om du har rätt, kommer varelsen att ge sig efter den.
Jag trodde att sy igen ett kulhål skulle bli det konstigaste idag.
Jag tänker på att jag ska berätta för Mei när jag kommer hem.
Vanligtvis handlar mina historier om sojabönor.
Hon låtsas bry sig.
Låtsades.
Amos? Är du där?
Jag är här, kapten.
Om den här planen inte funkar...
Så spränger jag luckan.
Det kommer inte sluta med att den grejen finns ombord.
Tack.
Om jag måste döda dig, vill jag bara säga tack.
Du har gjort några dumma val sedan du fick kommandot, -
- men du försökte alltid göra rätt sak.
Ja.
Det lät illa.
Jag menar att du alltid försöker vara en bra man.
Inte alla gör det. Tack.
Det var trevligt att inte behöva oroa sig för att vara med i rätt team.
Japp.
Alex, vi är redo för att gå ut.
Uppfattat.
Redo att stänga av motorn på din signal.
Jag behöver ett svar, min vän.
Jag funderar.
Ta över om du tänker göra det.
Vad?
Om du tänker överlämna mig, så förstår jag.
Det är det förnuftiga valet.
Men du måste stoppa Errinwright -
- innan han kan använda protomolekylen för att starta kriget han alltid velat ha.
- Det är du skyldig mig. - Jag är inte skyldig dig något.
- Min son... - Ja, din son.
Jag misslyckades, och Charanpal dog.
Jag är skyldig honom, inte dig.
Jag betalar tillbaka genom att hålla hans mamma säker.
Vad fan gör du?
Om jag har något värde som fånge, kan jag använda det för att rädda dig.
Du satsar på att de inte bestämt sig för att döda dig?
Det är ett dåligt vad.
Det får du inte göra.
Jag svarar inte inför dig.
Detta är Chrisjen Avasarala.
Skjut inte. Jag kommer ut.
Hitta flickan.
Städa upp röran.
Ja, sir. Jag förstår.
Jag tar hand om det.
Det är inget personligt.
Jag antar att Mao har bestämt sig.
Jag är så ledsen.
Titta neråt.
Detta är inte första gången i en rymddräkt.
Det är första gången i rymden, utan mark, himmel eller horisont.
Titta neråt.
Okej.
Nu tar vi ut kärnan.
Stridsspetsen är öppen.
Killar, det funkar.
Okej. Prax, när jag låser upp den, -
- kommer kammaren att stänga sig, så jag måste hålla den öppen manuellt.
Håll den stilla.
Jag har den.
Dra ut kärnan när jag säger till.
Nu. Dra ut den nu.
Den är ute, på väg mot er.
Nu kommer den. Gör er redo.
Vi ser den. Stilla, Prax.
Låt den komma lite närmre.
Prax.
Vänta.
Nu!
Prax! Vad väntar du på?
Kasta den!
Kom igen, gör det!
Prax, det är inte Mei.
Spring!
Alex, vi är inne. Gör det!
Dags att grilla.
Förbereder alla enheter...
Vi ser stora mängder EM.
Jag tror att kratern rör på sig.
Sir, det marsianska skeppet är borta.
- Vad menar du med "borta"? - Det försvann ur vår sikt.
Vad hände precis?
Jag tror att vi har stannat.
Det är omöjligt.
Är du säker på att den är borta?
Absolut. Den blev förstörd ner till atomnivå.
Ledsen, Hoss. Det gjorde nog ont.
Bra jobbat.
Ni räddade mitt liv.
Det var faktiskt hans idé.
Detta är en stålhård vetenskapsman.
Tack.
Glad att du är okej.
Killar, kan vi få en stund?
- Visst. - Ja.
- Glad att jag inte behövde döda dig. - Jag med.
Herregud.
Jag tillbringar mer tid än jag vill i det här rummet.
Ja.
Jag har något jag måste säga.
Och jag är inte säker på hur.
Hur illa kan det vara?
Vi sa inga fler hemligheter, men jag har en kvar.
Vad det än är, så klarar vi oss.
Protomolekylen har förändrat allt, förutom det den inte ändrat på.
Jag minns inte en tid när jorden, Mars och bältet inte slogs.
Sidorna ändras ibland, -
- vad vi tror att vi slåss för -
- vilka vi intalar oss själva är de goda -
- men vi verkar inte kunna sluta utkämpa krig efter krig.
Det är en del av att vara människa.
En ful del, men det kommer nog aldrig att förändras.
Teknologin har tyvärr inte ändrat på det.
Vapen, magnetvapen, atombomber -
- inget vapen skapar fred.
Ingen vet vad protomolekylen vill eller vad den gör, -
- men de använder den ändå.
Den är redan för utspridd för att vi ska kunna vara säkra på att den är borta.
Den är en del av ekvationen nu -
- och det kommer den vara fortsättningsvis.
Vi kan inte ändra på det.
Vi kan inte önska bort den.
Jorden har den.
Mars har den.
Bältet behöver den också.
Jag förstörde inte vårt prov.
Jag skickade inte in vår torped i solen.
Jag klarade det inte.
Det fanns ett ögonblick på Sömngångaren då jag trodde att jag skulle dö.
Jag var säker på att vi alla skulle dö.
Och att vårt prov skulle gå förlorat.
Jag kunde inte låta det hända.
Naomi -
- vad har du gjort?
Jag gav protomolekylen till Fred Johnson.
Sov sött.
Undertexter: Sami Rusani