Team Wild Animais Only Relesed On: www.Hounddawgs.org
Dere har noen saker å finne ut av.
Bare lag et hull, -
- så tar vi heisen tilbake til skipet.
Det kan jeg ikke.
Da har vi et problem.
Ned!
- Du er skutt! - Hva?
Det var jo skuffende.
- Jeg tar deg til sykestua. - Jeg gjør det selv.
Doktoren tar seg av meg.
Du reddet oss.
Jeg fortjener ikke ros for det.
Hvis Alex ikke hadde snakket meg ned, hadde vi kommet for sent.
- Drepte du greia fra laben? - Nei.
Og det spiller ingen rolle.
Jeg oppga nesten deres liv for det.
Dette høres ikke ut som mannen jeg forlot på Ganymede.
Jeg forstår hvorfor du gjorde det.
Det skal ikke gjenta seg.
Jim.
Det er godt å ha deg tilbake.
Det svir ikke i det hele tatt. Er det antiseptisk middel?
Nei. Jeg sa jo at jeg har en grad i botanikk.
Men du er doktor. Hvordan ser det ut?
Hadde du vært en bregne, hadde jeg sagt at du mangler klorofyll.
Jeg er lei for det med jenta di.
Vi vet fortsatt ikke hva som skjedde.
Ikke helt sikkert.
Du har rett.
Tror du den greia som brøt seg ut av laben var en unge før?
Jeg tror det.
Hei, dere. Jeg tok på meg
å kontakte hjelpekonvoien som Somnambulist er på vei mot, -
- og det ser ut som om de gjør en liten -
- bremsemanøver, slik at de kan kobles sammen litt før.
Så Somnambulist kommer frem med nok luft igjen.
Du er litt av en pilot.
Vel...
De kjemper over Ganymede igjen.
Hvordan har Roci det?
Jeg skal ikke lyve.
De nedre dekkene ble truffet av splinter fra torpedoen, -
- og det er mange hull akterut.
Men hun er tøff. Litt kjærlig omsorg, så er hun så god som ny.
- Er du klar for litt lapping? - Klart det.
Greit. Da gjør vi det.
Å, det er ventilert. La oss ta en kikk.
Pokker, trykkdøren fungerer ikke.
Det er store splintskader.
Hva faen er det?
Faen.
Holden! Den er i lasterommet.
Det er greia vi jaktet på.
Den må ha haiket da vi hadde den trengt opp i et hjørne i AG-kuppelen.
Hvordan pokker klarte den å henge på?
Spiller ingen rolle. Denne gangen har vi ikke noe valg.
Vi må drepe den.
Vi må ikke være uforberedt. Datakjernen dekrypteres.
La oss prøve å finne ut av hva vi har med å gjøre.
- Den gjør ikke noe farlig. - Og det skal den ikke få lov til heller.
Det er et levende våpen. En drapsmaskin.
- Det er ingen maskin. - Ikke menneskelig.
- Den var det en gang. - Ikke nå lenger.
- Jeg går ned og snakker med den. - Nei, det gjør du ikke.
Vi skal skyte den, og vi skal fortsette å skyte.
Hvis det ikke tar livet av den, tvinger vi den ut samme vei.
Vi må få den ut på skroget, så Alex kan ta en rull
- og dumpe den ut i motorblusset. - Holden!
Prax, vi må brenne den ned til atomnivå, for faen.
Har vi en plan B?
Ja. Å sørge for at plan A fungerer.
LASTEROM ADVARSEL
Øvre dekk ser klart ut.
Hvor pokker er den greia?
Jeg ser den ikke.
Ikke jeg heller. Naomi?
Vi mistet synet av den bak en beholder ved et skott -
- på nedre dekk akterut.
Det er ingen bra kameravinkler der.
Fortsett til venstre.
Den må være der. Vi hadde sett den bevege seg.
- Å, faen. - Hva?
Amos, høyre. Jeg tar venstre. Sett opp kryssild
- og tving den ut av hullet i døra. - Mottatt.
Hva faen gjør den?
Jeg vet ikke.
Den ser ut som om den klør seg.
SIKRINGSREGULATOR
Den har teknologi implantert i brystet.
- Å, faen! - Herregud!
Hva faen var det?
Skyt!
Holden! Amos! Hva pokker foregår?
Kapteinen har trøbbel.
Greia klemte ham mot veggen med en lastebeholder.
Jeg klarer ikke å koble fra magnetlåsen.
Amos, åpne panelet.
Vi må overstyre låsen.
Jeg er på saken.
Amos! Tilbake!
Amos, du mister luft.
Du må komme deg vekk nå.
Kom deg vekk.
Du får ikke gjort noe som død.
Den trekker seg tilbake.
Kanskje du ikke er en trussel lenger.
Det er ikke et dumt dyr.
Enheten den rev ut av brystet var en sikringsregulator.
- En slags styringsmodul. - Styringsmodul meg i ræva.
Det var en brannbombe, ok?
En bombe som var laget for å utslette greia -
- hvis de mistet kontrollen, ok?
Jeg skulle ønske at vi hadde visst om greia inne i den
- før den rev den ut! - Den var smart nok til å fjerne den.
- Den er intelligent. - Er det derfor...?
Vi kan diskutere dens intelligens etter at vi har fjernet den fra skipet.
- Vi skadet den skikkelig. - Hei, folkens.
Ser dere dette?
Den graver seg inn i skottet. Hvorfor det?
Faen. Protomolekylet lever av stråling.
Greia prøver å komme seg til reaktoren.
Hvis den lager hull på kammeret...
Er vi mer eller mindre føkka.
Eskorteskipet svarer ikke.
Errinwright må ha ordnet det også. Han leverte deg som en julepresang.
Den jævelen.
Jeg lærte ham opp.
Du advarte meg.
Pass på språket.
Privat visning.
Vis meg alle tilgangspunkter.
Såret ditt ser ikke bra ut.
Takk for peptalken. Bedre enn man skulle tro.
Ha kommunikasjonen av. Ingen beskjeder ut.
Jeg vil ha vakter på alle dekk.
Jeg har funnet en vei ut. Det er en vedlikeholdstunnel -
- på den andre siden av veggen.
Den bør føre oss til heissjakten.
Det går ikke.
Nei. Du klarer ikke klatreturen.
Herregud. Ikke fordi jeg er gammel. Han er skutt.
Og hun er skikkelig gammel.
Vi har en forsvarsposisjon her.
Jeg holder den så lenge jeg kan.
Gå til luftslusen.
- Jeg forlater dere ikke. - Rustningen din er i sjekta.
Hvorfor tok du den med?
Hent den og kom og redd oss.
- Ok. - Jeg dekker deg.
På tre.
Én, to, tre, løp!
Er dere der? Jeg vil forhandle.
Vil du?
Hva med å spenne oss fast og legge Roci i hard rotasjon?
Da kan jeg få den ut gjennom et av hullene.
Kommer ikke på tale.
En slik manøver hadde revet ham i to.
Den greia er sterk som faen.
Jeg tviler på at den bare faller ut i rommet.
Gjør noe fort, for kapteinens bein er knust.
Jeg trenger jo ikke å løpe maraton.
Nei, men knuses nok muskler, begynner det å lekke kalium ut i blodet.
Drakta filtrerer bare en viss mengde, -
- og så stopper hjertet ditt.
Du vet mye om hvordan man dør.
Ja, jeg gjør vel det.
Fantastisk.
Uansett hva den er nå, så var den et menneske.
Det er en levende organisme, derfor må den ha begrensninger.
Hva om vi gjør dekket strømførende?
Den river seg gjennom stål som om det var sølvpapir.
Den trenger ikke luft. Den rister av seg kuler.
Tror du at et støt kommer til å stoppe den?
Holden står også på dekket.
Jeg prøver å finne på noe.
- Hør her! - Det er problemet.
Da jeg fikk opplæring, -
- var jeg på et prospektskip utenfor Stasjon Pallas.
Vi hadde masse dårlig utstyr. En gang var vi på oppdrag, -
- og en fyrs O2-reguleringsventil ble stående åpen.
Trykket i drakta økte, -
- og han begynte å miste luft fra avlastningsventilen.
Han ble redd for å gå tom før vi kom tilbake til skipet, -
- så vi sveiset igjen ventilen.
- Men det... - Ja, det fikk drakta til å sprekke -
- og skjøt ham ut som en rakett.
Det var jo en fin historie. Hva er poenget ditt?
Roci er vel bygget for
- 20, 30 stykker? - Ja.
Siden det bare er oss, har vi mye luft.
Hvis vi forsegler teknisk, reaktordekket -
- og verkstedet, -
- skaper overtrykk, og åpner luken til lasterommet, -
- vil det blåse ut både døra og den greia.
Holden er klemt fast.
En slik trykkforandring vil rive ham i fillebiter.
Kanskje ikke.
- Dere må gjøre det. - Nei! Jeg finner en annen måte.
Fortsett å tenke mens dere gjør klar til å blåse den greia ut av skipet mitt.
Det er en ordre.
I BANE RUNDT VENUS OVER EROS-KRATERET
Der. Der er det. Midt i krateret.
Pulsenes strålesignatur er akkurat som på Eros.
Kantstrukturene har vokst med ni millimeter siden første skanning.
De atmosfæriske syrenivåene over nedslagsstedet øker -
- men temperaturen synker.
Det er ingen tvil. Krateret er aktivt.
Og vi er tomme for sonder.
Det er nå du sier at vi må gå ned, -
- slik at sensorene får gitt brukbare avlesninger.
Så påpeker du at det er på kanten av hva skipet er i stand til, -
- og at skyggen vår fra Mars kommer til å skyte på oss.
Klargjør atmosfærisk flygning. Ta oss ned.
Ai-ai, sir.
Gjør dere klare for nedstigning.
Jeg forsterket forseglingen til verkstedet.
Når vi er ferdige her, tar vi neste dekk.
Amos. Angående det jeg gjorde på Ganymede. Jeg er lei for det.
Jeg er lei for det.
Er du lei for det?
Ja.
Du sa at du måtte gjøre noe, og jeg hørte ikke på deg.
Jeg tvang deg til å bedøve meg.
Det kan ikke ha vært lett.
- Amos. - Det er bare at jeg...
Jeg har prøvd å ta egne valg i det siste, -
- og jeg klarer ikke å velge riktig.
Ingen har alltid rett.
Jeg er lei for at jeg såret deg.
Du løy da du sa at Holden kunne overleve dette.
Ikke blås ut luken før jeg sier det.
Opp med farten, folkens.
Med denne farten kommer den seg til reaktorkjernen før ting er forseglet.
I så fall...
Hei, doktor. Ta med deg en blåselampe og kom hit og hjelp meg.
- Jeg kan ikke bruke det. - Kom deg hit, så skal jeg vise deg.
- Jeg er på vei. - Det holder ikke.
Vi må forsinke denne greia.
Jeg slår av motoren, folkens. Kanskje det kjøper oss litt tid.
Gjør klar for null G.
Det fungerer. Den sluttet å grave.
Å, faen.
Den drar tilbake mot Holden.
Hvis jeg får tak i pistolen...
Vi skadet den den første gangen.
Jeg kan skade den igjen.
Det kjøper oss mer tid.
Å, faen!
Ikke faen. Det holder. Beklager, Hoss. Jeg slår på igjen.
Vi er rimelige mennesker.
Vi vet at dere ikke planla dette.
Og dere har like store problemer som oss.
Dere har like mye trøbbel som oss.
Jeg vet ikke om jeg ser det slik.
Dette trenger ikke å være vanskelig. Det kan gjøres på flere måter.
Du mister mye blod.
Jeg skal prøve å blø saktere.
Spør ham om alternativene.
Jeg vil gjerne høre alternativene.
Ingen trenger å bli skadd.
Vi må roe oss ned til jeg får snakket med Mr. Mao.
- Så dere skal ikke drepe noen? - Jeg trenger ikke det.
Pisspreik.
- De kan ikke la meg slippe unna. - Jeg vet det.
Vi får bare leve til Mao er sikker på at vi ikke er nyttige for planen hans.
- Vet du hvor mange? - Skyt på alle du ikke kjenner.
Skjønner.
Kryssvind på over 300 km/t. Forsiktig med skjæret.
Justerer trim.
Er det første gang du dykker gjennom varme svovelskyer?
Det var en gang på college.
Marsskipet er på avskjæringskurs.
- Har de siktet seg inn? - Vet ikke. Det er for mye forstyrrelse.
Hva pokker var det?
Marsskipet, sir.
Pokker! De kommer oss i forkjøpet.
Faen.
ADVARSEL RESIRKULERINGSRØR
Jim, er det gruvesprengstoff på skipet?
Nei, jeg tror ikke det.
Hva skal vi med det?
Sprenge de jævla lastedørene -
- så Alex kan snurre greia ut av skipet.
Hvis du prøver å beskytte meg, -
- tror jeg ikke at en slik eksplosjon kommer til å gjøre det du vil.
Det må finnes noe.
Jeg ser det bare ikke.
- Vent et øyeblikk. - Ikke ennå.
- Jeg må snakke med deg. - Vi snakker etterpå.
Nei. Nå.
Det er i orden.
Hør her...
Jeg har vært på den andre siden av denne samtalen.
Og hvis vi bare har noen få minutter, bør vi bruke dem.
Bare...
Hvis min tid er inne, så ikke vær like dum som meg.
Ikke let etter hevn.
Dør jeg her, så la meg fare.
Hva?
Ta skipet -
- og karene -
- og finn et trygt sted å vente til det er over.
Mener du at du angrer?
På alt vi har gjort siden Canterbury?
Jo. Men -
- bare fordi jeg ikke får vært mer sammen med deg.
Hevn er det siste jeg tenker på.
Vi er ikke ferdige.
- Det er vi. - Det er vi ikke.
Så hvis du ikke vet hvordan du kan komme deg trygt ut -
- og få den greia av skipet vårt, ikke snakk til meg.
Ikke før jeg har ordnet dette.
Skynd dere, karer.
Hvis dere ikke tar mitt ord for deres sikkerhet, hva tror dere på da?
Vurderer dere det?
Jeg må ha tilgang på kommunikasjon.
Beklager, du får ikke gå i sjokk.
Jeg trenger kommunikasjon.
Hun trenger tilgang på kommunikasjon.
Det kan jeg ikke gi.
Men hør her...
Jeg forstår hvorfor dere ikke stoler på meg.
La meg stole på dere.
Forlat undersekretæren, så kan du gå.
Si det en gang til.
Vi har Maos lille racerskip i den andre fergedokken.
La oss ta Avasarala i varetekt.
Du og marsboeren kan ta det og dra.
Si at du trenger forsikring om min sikkerhet.
Jeg tar med meg marsboeren, og så lar dere oss gå?
Vi vet hvordan dette fungerer.
Når de viktige og mektige begynner å slåss, -
- er det folk som oss som dør.
Jeg har ingenting imot deg.
Du har ingenting imot meg.
Jeg må ha kontroll over undersekretæren. Ikke deg.
Vi utveksler gisler.
En av dine mot Avasarala.
Slik at dere ikke skyter oss ned når vi tar av.
Dette er et lystskip, ikke et krigsskip.
Men jeg eskorterer dere til hangaren selv.
Bra nok?
Gi meg pistolen.
Stopp. Ikke kom nærmere.
Fjerner jeg tommelen, låses luftslusen.
Da slipper du aldri unna.
Dreper du meg, er du fanget.
Hei, hvordan...?
Hva pokker? Du skulle hjelpe Amos.
Vi gjør det helt feil. Hør på meg.
Det er en næringsgradient.
En nærings... Hva? Herregud.
Naomi sa at vesenet får energi fra stråling, ikke sant?
Ja.
Det suger stråling slik en flått suger blod.
Da vi fant protomolekylet, lå det rundt en reaktorkjerne.
- Hva så? - Det følger en næringsgradient.
Som blader som vokser mot lyset eller røtter mot vann.
Prax, vi slipper opp for tid.
Hvordan hjelper dette plantetullet?
Vi kan endre gradienten.
Hvis vi gir den en næringskilde som er enklere å få tak i, -
- trenger vi ikke å tvinge den ut.
Vi lurer den ut.
Skipet har torpedoer med atomstridshoder, ikke sant?
Jeg advarer deg. Ikke kom nærmere.
Jeg lover at jeg låser den.
Hva får deg til å tro at jeg må inn i droppskipet?
Det er ingenting annet her.
Hvis jeg ikke har feiltolket situasjonen.
Du har rett.
Takk Gud.
Men du har ikke låst meg ute ennå.
- Ja. - For når du gjør det...
Er det ingenting som forhindrer deg i å slå meg i hjel.
Du har rett i det også.
Så hva gjør vi nå?
Spør deg selv: Er han verdt det?
Hvem da?
Mannen du tjener her.
Fortjener han at du ofrer deg?
Jeg er elektriker.
Du er i ferd med å ofre livet for en uverdig mester.
Det er ingen ærefull død -
- uansett hva de sier.
Lar du meg gå hvis jeg slipper deg inn?
Jeg lover.
Kan du putte meg i et skap?
Kanskje banke meg litt?
Bare så de ikke tror...
FERGE 07
Hadde dere tilfeldigvis et atomstridshode her?
Vi tok det fra en torpedo.
En god belter kaster ingenting.
Vi bærer det ut på skroget til vi nærmer oss lasterommet.
Jeg tar av skjermingen, og du kaster det bort fra skipet.
Og hvis du har rett, går vesenet etter det.
Jeg trodde at å lappe sammen et kulehull ville være det rareste jeg gjorde i dag.
Jeg tenker på å fortelle det til Mei når jeg kommer hjem.
Jeg forteller vanligvis om soyabønner.
Hun later som hun bryr seg.
Latet som.
Amos? Er du der?
Jeg er her, kaptein.
Hvis denne planen ikke fungerer...
Åpner jeg luka.
Dette slutter ikke med den greia inne i skipet.
I tilfelle jeg må drepe deg, vil jeg bare si takk.
Du har tatt dumme valg mens du har vært sjef, -
- men du prøvde alltid å gjøre det rette.
Det ble litt rart.
Du prøvde alltid å være et godt menneske, mener jeg.
Ikke alle gjør det. Takk.
Det var fint å ikke bekymre seg for om man var på rett side.
Bare hyggelig.
Alex, vi er klare til å gå ut.
Mottatt.
Klar til å slå av motoren når du sier fra.
Jeg trenger et svar, min venn.
Jeg tenker.
Hvis du skal gjøre det, så ta over.
Hva?
Hvis du skal svikte meg, forstår jeg det.
Det er det rasjonelle valget.
Men du må stoppe Errinwright -
- før han får brukt protomolekylet til å starte krigen han ønsker seg.
- Du skylder meg det. - Jeg skylder deg ingenting.
- Sønnen min... - Ja, sønnen din.
Jeg mislyktes i jobben, og Charanpal døde.
Jeg står i gjeld til ham. Ikke deg.
Jeg betaler ham tilbake ved å passe på moren hans.
Hva pokker gjør du?
Hvis jeg har en verdi som fange, kan jeg bruke den til å redde deg.
Satser du på at de ikke skal ta deg?
Det er dårlige odds.
Jeg lar deg ikke få lov.
Jeg lystrer ikke deg.
Dette er Chrisjen Avasarala.
Ikke skyt. Jeg kommer frem.
Finn jenta.
Rydd opp i rotet.
Ja, sir. Jeg forstår.
Jeg tar meg av det.
Det er ikke personlig.
Mao har visst bestemt seg.
Jeg er så lei for det.
Se nedover.
Dette er ikke min første gang i romdrakt.
Det er din første gang i rommet, uten bakke, himmel og horisont.
Se nedover.
Greit.
La oss ta ut kjernen.
Stridshodet er åpent.
Det fungerer, folkens.
Mottatt. Prax, når jeg åpner forseglingen, -
- vil kammeret prøve å lukke seg, så jeg må holde det åpent.
Hold det stødig.
Skjønner.
Når jeg sier fra, tar du ut kjernen.
Nå. Ta den ut.
Den er ute. Den er på vei mot dere.
Her kommer den. Vær klare.
Vi ser den. Rolig, Prax.
La den komme litt nærmere.
Prax.
Vent.
Nå!
Prax! Hva venter du på?
Kast den!
Kom igjen, doktor! Gjør det!
Prax, det er ikke Mei.
Kom igjen!
Alex, vi er inne. Gjør det!
Fyrer opp i grillen.
Klargjør alle enheter...
Vi fikk akkurat et massivt EM-signal.
Jeg tror krateret beveger seg.
Sir, Marsskipet er borte.
- Hva mener du med "borte"? - Det forsvant bare fra siktet.
Hva skjedde?
Jeg tror vi har stoppet.
Det er umulig.
Sikker på at den er borte?
Visst pokker. Vi strippet den ned til kjernen.
Unnskyld, Hoss. Det må være vondt.
Bra jobbet.
Dere reddet meg virkelig.
Det var faktisk hans forslag.
Plantefyren vår er en skikkelig tøff vitenskapsmann.
Godt det går bra.
Kan vi få være litt alene, gutter?
- Klart det. - Jada.
- Glad for at jeg ikke måtte drepe deg. - Jeg også.
Herregud.
Jeg er oftere i dette rommet enn jeg liker.
Jeg har noe å si til deg.
Og jeg vet ikke helt hvordan.
Hvor ille kan det være?
Vi skulle ikke ha hemmeligheter, men jeg har fortsatt en.
Uansett hva det er, går det bra.
Protomolekylet har endret alt, bortsett fra at det ikke har det.
Jeg kan ikke huske en tid da Jorda, Mars og Beltet ikke kriget.
Sidene endrer seg iblant, -
- og det vi tror vi kjemper for -
- hvem vi sier at er de snille -
- men det virker ikke som om vi klarer å ha krig etter krig etter krig.
Det er en del av å være menneske.
En fæl del, men jeg tror ikke det vil forandre seg.
Teknologi har i alle fall ikke endret det.
Geværer, -
- kanoner, -
- atombomber...
Ingen våpen skaper fred.
Ingen vet hva protomolekylet vil eller hva det gjør, -
- men de bruker det uansett.
Det er allerede spredt for vidt til å være sikker på at det er borte.
Det er en del av ligningen nå -
- og det vil fortsette å være det.
Det kan vi ikke endre.
Vi kan ikke ønske det bort.
Jorda har det.
Mars har det.
Beltet trenger det også.
Jeg utslettet ikke prøven vår.
Jeg sendte ikke torpedoen inn i sola.
Jeg klarte ikke.
Det var et øyeblikk på Somnambulist da jeg trodde at jeg ikke ville klare det.
Jeg var sikker på at vi kom til å dø der.
Og at prøven ville være borte.
Og jeg kunne ikke la det skje.
Naomi -
- hva gjorde du?
Jeg ga protomolekylet til Fred Johnson.
Drøm søtt.
Tekst: John Friberg