TIDLIGERE PÅ THE EXPANSE
Du kan gå hvor du vil.
Da vil jeg tilbake til skipet mitt og dra.
-Vil du gi henne skipet ditt? -Nei.
Du trenger ikke leke med henne sånn.
Rocinante er på jakt etter Zmeya.
Jeg håpet at du ville stille opp for Filip.
Du lot Marco forgifte hjertet ditt, og Filips.
Hun forrådte oss, hjalp våre fiender og prøvde å drepe meg!
-Kast henne ut. -Spar henne.
Du tenker ikke på familien vår som din egen mer.
Jeg er mer lei for det enn du noen gang vil vite.
-Han er glad i meg. -Bare i seg selv.
Du har all rett til å være sint på din mor,
å være trist for det hun gjorde mot deg,
men du kan ikke la de følelsene styre deg.
Fortell meg om Behemoth.
Det er vanskelig å forklare starten, og slutten er enda vanskeligere.
Hva leser du?
Rapporter fra Pallas om vår suksess med å samle arbeiderne der.
Husker du mye fra Pallas?
Litt. Mest historier som Cyn fortalte meg, tror jeg.
Det var på Pallas alt begynte for oss.
En gjeng foreldreløse barn ikke stort eldre enn deg.
Ingenting annet enn drømmer og...
...hverandre.
Se på oss nå.
Og du, min sønn.
Så ung, og likevel så dyktig.
-Jeg vil at du skal være stolt av meg. -Jeg vet det.
Jeg kom for å be om en tjeneste.
Hva som helst.
Skipet Naomi ga deg, er et vrak.
Det hjelper ikke flåten.
Det finnes kanskje en bedre bruk for det.
Men det er ditt skip. Kan jeg bruke det?
Selvsagt. Hva enn som er best for saken.
Jeg vet...
...at du har tilbrakt tid med henne i det siste,
så jeg visste ikke om skipet hadde sentimental verdi for deg.
Det betyr ingenting for meg.
Bra.
Takk.
Vil du ha en unnskyldning, kaster du bort tiden.
Absolutt ikke.
Jeg var faktisk imponert over at du turte å prøve å drepe meg.
Det er lenge siden det bare har vært oss to.
Det spiller ingen rolle lenger nå.
Det gjør vel ikke det, men vi hadde gode tider sammen en gang.
-Var det det du kom for å snakke om? -Nei.
Jeg ville vite hvorfor du kom tilbake til Filip
etter alle disse årene.
Han måtte få vite at jeg er glad i ham.
Og at jeg vil gjøre alt for ham.
-Bortsett fra å være i livet hans. -Du tok livet hans fra meg.
Jeg tok Filip fra deg kun fordi jeg trodde det ville få deg til å bli.
Du hadde et tak på meg ulikt noe jeg har følt før.
Jeg trodde vi så verden på samme måte
og hadde den samme brennende trangen til å forandre den.
Om jeg hadde visst at Augustín Gamarra
ville drive deg bort og ødelegge familien vår,
-ville jeg latt være. -Du gjør det samme med Filip
som du gjorde med meg.
Jeg oppdro ham til å bli fighteren jeg trodde du var.
Han er sin egen person.
Han fortjener ikke å dø for dine drømmer.
Du aner ikke hvem han er.
Du var bare der da han var en baby som måtte beskyttes.
Jeg var der da han lærte å gå.
Jeg var der da han gikk ut i vakuum for første gang.
Jeg var der i alle de øyeblikkene hans mor skulle ha vært der.
Og jeg har følt meg skyldig hver dag siden.
Men vet du hva annet jeg har følt hver dag?
Skam, håper jeg.
Lettelse.
Fordi smerten av å miste Filip
ikke var like fryktelig som å måtte bli hos deg.
James Holden må være noe til mann for å holde på en kvinne som deg.
Han er alt du later som du er.
Det er derfor Filip må forstå hvem du virkelig er.
Tror du at han vil lytte til deg?
Det gjør han alt.
Den eneste grunnen til at du ikke har drept meg ennå,
er fordi du føler deg truet.
Og om du dreper meg,
vil Filip vite at jeg plaget deg
og at jeg hadde rett hele tiden.
Jeg har ikke drept deg...
...fordi jeg ikke vil at Filip skal bli forlatt av moren sin igjen.
Du kan bevege deg fritt på skipet.
Men om du rører noen av mannskapet
eller tukler med noe igjen, går du ut en luftsluse.
Og Filip...
...vil forstå hvem du virkelig er.
Radaren pinget et mulig skip.
-Zmeya? -Kanskje.
De flyr i mørke. La oss se hva ladaren sier.
Si til stasjonsledelsen at jeg setter prioritetene.
De omdirigerer ikke et teleskop til før jeg sier det.
Om Tycho Corporate misliker det, kan de belaste meg.
Kan du gjøre det?
Hva har vi?
Bare et belterskip. Helvete heller.
Det er en travel handelsrute. Smart.
Hvis de holder seg til flyplanen sin, vil Tycho se dem.
Om de møter noen og overleverer prøven, finner vi den aldri.
-Om vi finner skipet... -Når.
Hva skal vi gjøre med protomolekylet?
Ødelegge det.
Bra.
Jeg kontaktet en kilde på Ceres med forbindelser til Inaros-fraksjonen.
Om det er snakk om en overlevering, får jeg høre det.
Så om vi ikke finner skipet, kan vi kanskje finne ut hvor det skal.
-Forbereder vi oss på fiasko? -Vi er her på grunn av fiasko.
Jeg prøver å endre på det.
Ikke bekymre deg.
Du får det du alltid har ønsket deg.
-Synes du ikke vi burde ødelegge det? -Jo.
Jeg ba Fred gjøre det straks han fikk tak i det.
Å?
-Hørte han ikke på deg heller? -Han lyttet aldri,
-og han hadde vanligvis rett. -Ikke om dette.
Alltid så sikker på at du vet best.
Som Fred. Ikke rart dere hadde problemer.
Du fulgte ikke akkurat YPA-linjen med ham.
Jeg kom ikke til Tycho fordi jeg støtter Beltet eller belterne.
Det var Freds greie.
Jeg kom hit for å jobbe for ham.
Du kunne ha gjort det på jorden. Mye enklere.
Tilbringer du nok tid med noen, får du se hvor fulle av dritt de er.
Jeg tilbrakte et halvt liv med Fred,
og jeg vet det ennå ikke.
Slike folk er vanskelige å finne.
Fred sa en gang at når han døde,
ville han at liket skulle resirkuleres som andre belteres.
Faen ta det, det skjer ikke.
Vil du nekte ham hans siste ønske?
Det kan du banne på.
Han fortjente bedre enn å mates til sopp.
Jeg stolte aldri på Fred.
Jeg vet det. Han fortalte meg det.
Jeg trodde alltid at han hadde baktanker,
at han ikke var helt ærlig med meg.
Men jeg burde gjort det. Han løy aldri for meg.
Dere to er veldig like, vet du.
Derfor kommer vi ikke overens.
Har vi noe?
Ja.
En beskjed fra piloten min.
Hei, Hoss!
Bobbie og jeg er på vei til Tycho nå.
Det er en lang historie.
Vi har mye å snakke om.
Håper at du og Roci fortsatt er intakte.
-Ikke mye forsinkelse. -Nei. Han er nærme.
Han skulle vært på Mars.
Hva i helvete gjør han her ute?
Filip?
-Hvordan kom du ut? -Faren din slapp meg ut.
Gjorde han?
Tenker du å drepe ham med barberhøvelen min?
Nei.
Jeg har gått glipp av mye av livet ditt.
Det er så mye jeg ikke vet.
Jeg leste om hva du gjorde inne i Ringen.
Du reddet mange belter-liv.
Det var ikke bare meg.
Det var oss alle, sammen.
Til tross for hva faren din kanskje har sagt.
Setter du sammen en luftrenser?
Jeg gjorde det da jeg var på din alder.
-Du modifiserte den. -På Pallas
sa du at du vet hva jeg går gjennom.
Hva mente du?
Jeg vet ikke hva du går gjennom.
-Jeg kjenner din fars makt. -Han er en stor leder.
Jeg mener ikke det.
Din far og jeg møttes da vi var veldig unge.
Ikke mye eldre enn deg.
Jeg hadde aldri møtt noen som ham.
Han fikk meg til å føle meg som sentrum av universet,
og jeg ville ha hans oppmerksomhet.
Og det gjorde meg blind.
Jeg skrev koden til Augustín Gamarra.
Jeg vet det. Det var en stor seier.
Ikke for meg.
Angrer du på det du har gjort?
Hvorfor det?
Da jeg fant ut at jeg var gravid,
pleide jeg å drømme om alle tingene du ville gjøre og bli.
De endeløse mulighetene.
Nå er den eneste drømmen jeg har for deg at du en dag
vil angre på tingene du alt har gjort.
Spar tårene dine.
Jeg er en fighter. Styrke gjør oss til den vi er.
At du dreper folk, betyr ikke at du er sterk.
Jeg visste ikke hvor sterk jeg var før etter at jeg dro
og innså at jeg ikke betydde noe for faren din.
Jeg var bare en del av ham.
Livet mitt var hans, drømmene var hans,
alt jeg tenkte og gjorde, var for å behage ham.
Jeg ser hvordan du ser på ham,
og jeg vet hvilken makt han har over folk.
-Som over meg. -Jeg er ikke deg.
Jeg vet det.
-Jeg håper du ikke er ham. -Jeg er min egen mann.
Han kontrollerer meg ikke.
Jeg trenger verken ham eller deg.
Selvfølgelig.
Du er ingen gutt mer.
Jeg bryr meg ikke om du tror meg eller ikke.
Jeg tror deg.
Det gjør jeg.
Hvorfor forlot du meg?
Jeg ville det aldri.
Jeg prøvde å ta deg med meg,
men faren din fant det ut og stoppet meg,
og så gjemte han deg fra meg.
Og da dro du?
Nei.
Jeg lette overalt på Pallas
i håp om å finne deg og ta deg med bort.
Men månedene gikk.
Til slutt måtte jeg akseptere at jeg ikke kunne redde deg.
Og at livet mitt...
...ikke var verdt noe uten deg.
Jeg gikk ned til havna alene
og gikk inn i en luftsluse.
Jeg husker at jeg følte fred
for første gang siden faren din tok deg fra meg.
Jeg skulle åpne døra,
men så forsto jeg
at å trykke på den knappen ikke ville endre noe for deg.
Uansett, levende eller død,
ville du vokse opp uten en mor.
Jeg ville aldri forlate deg...
...men å dra var det eneste valget jeg hadde igjen.
Å dra sin vei
er det eneste valget et menneske kan ha.
Saturn- og Jupiter-flåtene våre
trekker seg ennå tilbake for å vokte de indre planetene,
men sender ut spesialgrupper underveis
for å spore opp og ødelegge Inaros-skip
ved hjelp av skipsprofilene dere sendte.
Bra jobbet.
Nå, kom dere til et trygt sted og gi meg beskjed når dere er der.
Hva i helvete er det?
En kule.
-Ble du skutt? -Ja, mye.
Vent. Jeg henter autolegen.
Det bare klør litt.
Avasarala nevnte ikke Den frie marine-skipet vi ødela.
-Jeg kan ha unnlatt å nevne det. -Jaså?
Jeg kan gi deg en av mine gamle medaljer om du vil.
Dra til helvete.
Drittsekk.
-Å, det er rart. -Hva da?
-Jeg fikk svar fra Holden. -Det var raskt.
Alex, godt å høre fra deg.
Han kan ikke være på Tycho lenger.
Roci er ikke på Tycho lenger.
Marco Inaros stjal Freds protomolekyl-prøve,
og vi prøver å finne skipet og ødelegge den.
Jeg har flere dårlige nyheter, men vi kan ta det senere.
Dra til Tycho og hold deg trygg.
Jeg sender ham skipsprofilene.
Marcos flåte prøver kanskje å møte det skipet.
God idé, jeg gir ham beskjed.
Hei, sjef.
Uten å gå i detalj, du ville uansett ikke tro det:
Jeg og Bobbie
fant ut at Mars selger krigsskip til Marco Inaros.
Vi sendte profiler, motorsignaturer og kursprojeksjoner til Avasarala.
Marco har en haug med krigsskip
som kanskje er på vei for å møte skipet dere jakter på, så vær våkne.
Tunge fregatter,
destroyere, krigsskip.
Herregud, Inaros har virkelig sin egen marine.
Dette er sprøtt. Hvordan klarte han dette?
Chetzemoka, Naomis skip.
Ikke snakk om at vi kan utfordre ni Mars-krigsskip.
Vi har ikke nok ildkraft.
Holden, jeg vet at du vil hjelpe Naomi,
men å få tilbake protomolekylet er viktigere. Det må det være.
Jeg vet det. Vi endrer ikke kurs.
Alex, du må hjelpe meg.
Marco kidnappet Naomi.
Chetzemoka er hennes skip, og det er med flåten hans.
Du må holde øye med dem.
Jeg vet det er farlig, og mye å be om,
men mister vi dem nå, finner vi kanskje aldri Naomi.
Jeg skal legge inn en ny kurs.
Vi mister henne ikke, Jim.
Trenger du hjelp?
Må jeg hente hjelmen min?
Beklager at jeg slo deg.
Jeg har blitt slått hardere.
Men du ble nesten kastet ut for det.
Jeg måtte gjøre det.
Er det Tia Margolis' brandy?
Ja.
Hver gang vi kom tilbake til Pallas etter månedsvis ute,
var det min første drink.
Jeg kommer ikke så ofte tilbake lenger,
så jeg har den bare på skipet.
Akkurat som jeg husker.
Som å komme hjem.
Husker du siste gang vi snakket sammen på Pallas før du dro?
-Nei. -Det var utenfor rommet ditt.
Skiftet mitt var over. Det var sent.
Men du sa du måtte gå en tur.
Jeg sa ikke noe,
men jeg klarte ikke å glemme ansiktsuttrykket ditt.
Så jeg gikk for å finne deg.
Og jeg så deg gå inn i en luftsluse.
Så du det?
Jeg kunne ikke tro det jeg så.
Jeg trodde ikke det var noe som kunne knekke deg.
Men så kom du ut igjen.
Jeg dro for å finne deg dagen etter,
men du var borte.
Da Marco tok Filip,
tok han fra meg livet mitt.
Å dra var den eneste måten å ta det tilbake på.
Om jeg hadde visst at det ville gå så langt,
ville jeg ha hjulpet deg.
Du gjorde alt du kunne.
Jeg visste hvor han var hele tiden.
Grunnen til at du aldri fant Filip, var at...
...jeg hjalp Marco å skjule ham fra deg.
-Han var sønnen min. -Jeg er lei for det.
-Jeg trodde du var glad i meg. -Jeg var glad i oss alle.
Vi var familie.
Jeg trodde jeg gjorde det rette,
og at du en dag ville komme tilbake til Marco og...
Jeg tok feil.
Trodde aldri jeg ville se deg igjen.
Men så dukket du opp på Pallas,
i den gamle kantinen, etter så lang tid.
Jeg tenkte at dette kanskje var min sjanse
til å gjøre det godt igjen.
Det er det.
Hjelp meg, nå.
Vær så snill.
Ansiktet ditt sier fortsatt ingen spor etter Zmeya.
Jeg har alltid hatet å fiske.
Jeg likte delen med å drikke på båten.
Sjekk Amos' rom. Han er godt forsynt.
Kanskje senere.
Men jeg har tenkt på Mars-skipene Inaros fikk tak i.
Marcos følgere er ikke bare beltere lenger.
Han har åpenbart støtte på Mars.
Jeg tenker det samme.
Våpen og teknologi fra Mars på svartebørsen er ikke sjokkerende.
Men hele krigsskip?
De forsvinner ikke bare.
Det ville kreve måneder med planlegging,
logistikk, militær tilgang på høyt nivå.
Noen høyt oppe i KRMM må støtte ham.
Enig.
Men hvorfor?
Inaros kan umulig ha penger
til å kjøpe slike skip,
så marsboerne som ga ham dem,
har enten samme politiske mål,
eller så tilbyr han noe annet som betaling.
Noe veldig verdifullt.
Protomolekylet.
Jeg tror det er en del av det, den andre er Cortazar.
Han er ubrukelig uten en prøve,
og det kan ikke være tilfeldig at begge ble tatt.
Du hadde rett.
Besetningen min og jeg hadde en prøve.
Ja, jeg tenkte meg det.
Du er en dårlig løgner.
Hva gjorde dere med den?
-Vi skulle ødelegge den. -Men det gjorde dere ikke.
Ga du den til Fred?
Nei. Naomi gjorde det.
Ville ikke du det?
Hun hadde gode grunner.
Indrerne ville aldri ha anerkjent YPA ellers.
Men Fred ødela det ikke.
Han sa at YPA trengte det
til de kunne bygge en marine for å forsvare seg selv.
Nå er det Inaros som har marinen og protomolekylet.
Inntil videre.
Men hvorfor skulle han ta Naomi?
Hva kan han ønske fra henne?
Hun har en sønn med ham.
Det er komplisert.
Jeg fant en beskjed...
...hun la igjen til meg
i tilfelle noe gikk galt.
Holden, kom deg opp hit. Vi har noe.
Skannerne har plukket opp dette båndbreddeblinket
langs Zmeyas kurs.
Det kan være forstyrrelser fra en infostråle.
Om det er dem, flyr de fortsatt mørkt.
De vet at vi følger med.
Jeg har pinget dem med fokusert radar.
La oss sjekke teleskopene.
Det er dem, og de brenner hardt.
Vi har dem. Avskjæringskurs.
Alle på med draktene, gjør dere klare for høy G.
Greit, her kommer kraften.
Zmeya vet hva de skal gjøre.
PROSJEKTERT AVSKJÆRING
Overvåk det. Ingen åpen kommunikasjon. Vi kan ikke vise oss.
Ja, kaptein.
På en eller annen måte fant Rocinante Zmeya.
De jager dem.
-Kan vi gjøre noe for å hjelpe? -Ikke nå lenger.
Vi ville ikke vært i denne situasjonen
om ikke Naomi hadde kompromittert deg og Filip.
Å kaste henne ut hadde ikke endret noe.
Nei, men det ville ha vist Filip prisen av fiasko.
Marco.
La Naomi dra.
Hun trenger ikke å være her.
Hun trengte aldri å være her,
men hun drar ikke nå.
-Hun vil ikke prøve noe igjen. -Stemmer.
For hun vet at om hun gjør det,
vil hun ikke bli vist nåde igjen.
Hvorfor prøver du å såre henne?
Da jeg var gutt,
så jeg opp til deg.
Du lærte meg å være sterk.
Hvordan å ikke gi etter for svakhet.
Du hjalp meg med å redde Filip fra sin mor,
og hjalp meg med å oppdra ham til mannen han er nå.
Og nå, når Naomi prøver å stjele min sønn fra meg, fra oss,
har du skyldfølelse?
Naomi kommer ikke til å dra igjen.
Hvis det plager deg,
er det bare å dra din vei.
Vi nærmer oss rakettavstand.
Armerer torpedoer.
Faen, det er mange innkommende.
Avfyrer torpedoer.
Jeg tar så mange jeg kan.
-Du tok bare to. -Herregud!
De forventet det. Internkanoner på autosporing.
Begynner unnvikende manøvre.
Jeg spinner oss.
Kanon én har låst seg.
-Fortsatt to raketter på vei. -Jeg snur oss.
Kanon to i rekkevidde.
Helvete, vi fikk alle.
Jeg lader kanonen.
Lager noen hull i motordysen, så border vi dem.
-Hvorfor det? -Vi skulle ødelegge skipet.
Mannskapet eller loggene kan si oss hvor Naomi er.
Hva med protomolekylet?
Jeg tar meg av det når vi finner ut hva de vet.
Vi burde sende inn droner først.
De kan ha rigget luftslusen til å eksplodere.
Du har rett. Klargjør drone én og to.
Zmeya, dette er Rocinante,
steng av reaktoren og forbered dere på å bli bordet.
Reaktoren er på ennå.
Zmeya, steng av reaktoren deres umiddelbart.
Dette er deres siste sjanse.
Faen.
Et ord med deg, far?
Hva er det?
Jeg...
-Jeg vil gjøre mer for saken. -Vi kan alle gjøre mer. Vær spesifikk.
Jeg vil ha kommandoen over et skip.
-Egen kommando? -Jeg vil hjelpe deg å lede.
-Tror du jeg trenger hjelp? -Nei.
Så hva utløste dette?
Jeg vil vise deg alt jeg kan gjøre,
og... jeg vil at folket vårt skal vite hvem jeg er.
Du har rett.
Beltere burde vite at det var Filip Inaros
som var ansvarlig for ødeleggelsen av Rocinante på Tycho-stasjonen.
At det var Filip som hjalp Zmeya
levere protomolekylet til oss.
Eller at det var Filip som tok livet av Naomi Nagata
etter at hun forsøkte å drepe meg.
Din svakhet ødela nesten alt vi har kjempet for.
Det er den du er.
Beltere overalt priser mitt navn,
ikke ditt.
Du er ingenting uten meg.
Du spilte en rolle i seieren vår,
og de som betyr noe, vet det.
Du er min arving,
og en dag vil du lede Beltet...
...etter at jeg er borte.
Snart vil folk overalt messe:
"Filip, Filip, Filip..."
Marco vil treffe deg.
Ransak moren din.
Jeg har ingen våpen.
Tenk på det som et tegn på respekt.
Filip og jeg har snakket sammen.
Vi har bestemt oss for å innvilge ditt ønske.
Om å dra.
Kan jeg dra?
-På Chetzemoka? -Ikke akkurat.
Siden du hindret oss i å sprenge Rocinante
mens det var på Tycho,
har vi bestemt oss for å bruke ditt skip til å lokke Rocinante og ødelegge det.
Hva?
Etter det, etter at du har sett familien din dø,
kan du fritt dra din vei.
-Ditt jævla monster. -Dette var ikke bare mitt verk.
Filip inspirerte det.
Han vil Beltet skal vite
at det var han som ødela Rocinante.
Filip...
-...ikke gjør dette. -Det er alt gjort.
Du snakker ikke for ham!
Vær så snill, hør på meg.
Dette er ikke deg. Du er ikke som ham.
Du aner ikke hvem jeg er.
Men jeg vet hvem du er nå.
En patetisk, jordboer-elskende welwala.
Du prøvde å gjøre meg svak.
Du prøvde å vende meg mot min virkelige familie.
Du er alt det jeg ikke er.
Trodde du virkelig
at du kunne få min sønn,
mitt eget kjøtt og blod, til å forråde meg?
Du er ingenting,
og det er alt du skal sitte igjen med.
-Farvel, Naomi. -Slipp meg!
Slipp...
Filip, ikke gjør dette, vær så snill!
Slipp meg! Du!
Jeg hater deg, for faen!
Slipp! Jeg hater deg!
-Er alle tilbake om bord? -Ja, bosmang.
Chetzemokas kontroller deaktivert.
-Sett skipet på fjernpilot. -Ja, aktiverer fjernpilot.
Koble fra Chetzemoka og trekk tilbake dokkingbroen.
Ja, kaptein.
Finn Naomi Nagata.
Jeg kjenner det ansiktsuttrykket.
Ikke gjør dette.
Naomi, vær så snill.
Jeg kan fikse dette med Marco.
Du trenger ikke...
Du burde ikke ha fulgt etter meg.
Nei!
Tekst: Fredrik Lingaas
Kreativ leder Heidi Rabbevåg