Fortiden kan hjemsøke en.
Det er det de sier.
Og at fortiden bare er en rekke øyeblikk.
Hvert eneste et er perfekt.
Fullkomment.
Som en perle på tidens halskjede.
Fortiden hjemsøker oss ikke.
Den ville ikke engang gjenkjent oss.
Hvis det finnes gjenferd,
er det vi som hjemsøker fortiden.
-Du mistet dronningen din. -Har du lyst til å finne henne igjen?
Kanskje en annen gang.
Du er sen.
"Sen" er et begrep basert på lineær tid. Vi tenker ikke sånn.
Og likevel tar vi betalt per time.
-Den første klienten din har kommet. -Hvem er det?
Din gamle venn fra militæret. Han som aldri betaler.
Hank.
Hei, Bannister.
-Hvordan går det? -Jeg ble kastet ut fra der jeg bodde.
-Av en eiendomsbaron? -Stemmer.
De stjeler all tørrmark.
Jeg savner det gamle stedet mitt. Skulle gjerne sett Angie igjen.
Skjønner.
-Før kunne man ikke dra tilbake. Men tiden flyter ikke lenger bare én vei
-Hukommelsen er båten som seiler mot tidens strøm
Og det er jeg som ror.
Da vannet begynte å stige, og det brøt ut krig, var det ikke mye å se frem til.
Så folk begynte å se tilbake.
Tanken startet som et avhørsverktøy,
og siden da har nostalgi blitt en levemåte.
Mikrofon.
Men for Watts og meg er det et levebrød.
Synaptisk kart fullført. Klar for lulling.
Du skal ut på en reise gjennom hukommelsen.
Reisemålet ditt?
Et sted og en tid hvor du har vært før.
For å komme dit
skal du bare følge stemmen min.
Det er sommer. For tretten år siden.
Du er på engen bak din fars hus.
Du plukker opp ballen.
Kom hit, Angie. Slipp den.
Slipp den, da, Angie.
-Sånn ja. Flink jente
-Ok. Er du klar
Løp og hent den.
Kom hit, jenta mi.
Slipp den.
Flink jente. Du er en så veldig flink jente.
Er du klar?
Én gang til?
Ta den!
Hent ballen, Angie.
Jeg elsker den pokkers bikkja.
-Jeg er blakk, men jeg har disse. -Du vet hvor skadelig baca er.
Blir ikke mer skadet enn verden allerede har gjort meg.
Du vet hvordan det var. Dere var jo i militæret.
-Jeg har hørt at du var en god skytter. -Bare etter et par drinker.
Og hvis jeg siktet én mann til høyre.
-Jeg betaler resten neste gang. -Du skal slippe å betale.
Takk.
Fortsetter du å jobbe gratis, faller huset snart sammen.
Vi skal nok klare oss, Watts. Nostalgi går aldri av moten.
-Ingenting er mer vanedannende enn fortiden
-Hvem ville ikke ønske å bli gjenforent med en av sine kjære
Eller gjenoppleve sitt livs viktigste øyeblikk?
Se de små tærne. Får mamma kysse tottelottene?
Mammas lille jente.
Men minner, selv de gode, har en glupsk appetitt.
De fortærer deg, hvis du ikke er forsiktig.
Ikke vær redd, blomsten min. Jeg elsker deg.
Jeg skal alltid ta meg av deg.
Her, Elsa. Ta med deg denne hjem.
Du gjenser alltid det samme minnet.
Med denne slipper du å kaste bort pengene dine på tanken hver uke.
Takk. Men det er ikke det samme.
I erindringen kan jeg kjenne armene hans rundt meg.
Ingenting kan måle seg med det.
-Jeg trodde du var bekymret for huset. -Jeg er lei av å stirre på ræva hans.
Hun må slutte å være så sentimental og komme seg videre.
Nå drar jeg hjem.
Her. Ta litt av dette. Det hjelper mot smerten.
-Jeg vet når du har det vondt. -Skadd bein. Hva er din unnskyldning?
-Jeg jobber for deg
Har vi enda en avtale? -Nei
Vi har stengt.
Beklager å forstyrre så sent, men jeg har mistet nøklene mine.
-Jeg har lett i timevis. -Ring en låsesmed.
Det er dårlig for forretningen, men det er visse øyeblikk som aldri forlater deg.
Som da jeg så henne første gang.
Vi kan gi henne et kjapt rykk.
Takk.
Hva er den til?
Den sikrer at vi ikke får deg til å huske noe du ikke vil at vi skal vite.
-Kan dere finne nøklene mine? -Det spørs. Er de mistet eller glemt?
Glemte ting kan alltids fiskes opp og tørkes av.
Men de tapte er de tingene som aldri ble lagt merke til før.
De blir definert av deres fravær.
Du kan ikke huske noe som aldri har gjort inntrykk.
La oss si at nøklene er forlagt.
Det er dine penger.
Bare sett deg her.
Tiopental. Det roer nerveforbindelsene.
-Du merker bare et lite stikk
-Ok
Du vil snart merke virkningen.
Vi har en drakt du kan ta på.
-Jeg kan gå ut mens du... -Du kommer vel til å se alt uansett?
Du må ta av deg dem.
Vi går aldri over 30 volt.
Det skal lite til for å åpne for minnene. Knepet er å finne riktig spenning.
Slapp av. Det går alltid bra.
Ikke si det. "Alltid" gir løfter det ikke kan holde.
-Jeg heter forresten Mae. -Nick.
La oss få dette overstått, ok?
Du skal ut på en reise gjennom hukommelsen.
Reisemålet ditt?
Et sted og en tid hvor du har vært før.
For å komme dit skal du bare følge stemmen min.
Det er i går kveld. Solen går ned. Du begynner dagen din.
Ok.
Er du i Den sunkne kysten?
-Er hun påkledd? -Som om hun ville brydd seg.
-Der. Hun la nøklene i veska
-Når tok du nøklene dine ut av veska igjen
Hun har dem ennå.
Vær så god. Ha det.
Nullstill.
Har du sett øreringene mine? De som bringer lykke. De i jadesten.
Vi har dem.
Nullstill.
Er det nødvendig? Hun la igjen nøklene i garderoben.
-La oss få henne ut av tanken. -Bare et øyeblikk.
Hva feiler det henne?
Det er som om vi har stått og snakket
På denne måten før
Vi så på hverandre på samme måte da
Men jeg kan ikke huske hvor
Eller når
Noe som skjedde
For første gang
Ser ut til å skje igjen
Derfor er det som om
-Vi har møttes før.
-Vi har ledd før.
Og elsket før
Men hvem vet hvor eller
Når
Oi.
Frøken Fin glemte noe.
Når solen står opp, blir Miami til en spøkelsesby.
RÅDHUS
For å unnslippe heten om dagen har folk gjort natt til dag.
Men det er vanskelig å få sove.
Det er noe som plager oss alle.
DUVE I TIDEVANNET DEN DANSEN DE ALDRI VILLE FÅ.
MIN FARS HÅNDTRYKK STYRKET SELVTILLITEN
VI MÅTTE GÅ, SA HAN. NÅ. IKKE TID.
ÅPENT
Kampene ved grensen tok slutt for flere år siden,
men kampene hjemme hadde nettopp begynt.
Vi prøver å fortsette som før,
men under overflaten syder det av uroligheter.
-Så statsadvokaten er aldri arbeidsløs
Walter Sylvan er alvorlig syk. -Og Miamis mest beryktede eiendomsbaron
Han brant alt til grunnen for å kjøpe tomten billig.
-Beklager at jeg er sen. -Det går bra.
Statsadvokaten trenger deg ikke likevel. Stemmer ikke det, Avery?
Jeg anker saken.
Klienten min er ikke i form til en tur i tanken.
Hvis du vil avhøre ham, må du gjøre det på gamlemåten.
Du kan ikke dømme meg for å være en god forretningsmann.
Nei, men for drap. Det var familier i det huset. Ikke alle kom seg ut i tide.
-Jeg har aldri brent noen bygninger. -Nei, lakeiene dine gjorde det.
Da får dere sette meg i tanken for å bevise det.
Men det kommer visst ikke til å skje.
-Saken går jo bra. -Ingenting vi kan gjøre.
Loven gjelder ikke for menn som Sylvan.
Kom, pappa, vi går hjem til medisinen din.
Jeg må få orden på sakene mine.
-Har du funnet henne? -Nei, ikke ennå.
Avery har rett. Mordbrann, bestikkelser, drap.
Hele byen er korrupt.
-Vi står samlet, én stemme! Ned med Sylvan
-Under krigen kjøpte baroner som Sylvan opp all tørrmark for en slikk og ingenting
De profitterte på de desperate, og overlot deres skjebner til tidevannet.
De fordrevne fortsatte livene sine som best de kunne.
En dag vil havet ta tilbake alt dette.
DEN SUNKNE KYSTEN
Inntil da er Den sunkne kysten det de kaller hjemme.
Slott i lufta
Tror du vil være der
Jeg går litt fortere
Takk.
Du har en flott stemme.
Jeg har jobbet her i fire år.
Du er den første som har lagt merke til stemmen min.
Si meg en ting.
Før du opptrådte i går kveld, gråt du. Hvorfor det?
Det var minnene mine.
Skulle ikke du bare se de tingene jeg så på?
Lukk øynene. En liten demonstrasjon som svar på spørsmålet ditt.
Har du en kjæreste, eller er du i et forhold?
Hva skal det... -Svar på spørsmålet
-Lukk øynene
Nei, jeg er ikke i et forhold akkurat nå.
For dette eksperimentet tar vi noe mer elementært.
Ditt første kyss.
Se for deg det øyeblikket.
Charlie Mulvaney.
Ok. Se for deg unge Charlie nærme seg.
Og selve kysset.
Ikke bare begynnelsen, men hele kysset.
Inntil du bryter det.
Du så både deg selv og ham til slutt, ikke sant?
Det skjer med alle.
Din tur til å svare på spørsmålet mitt. Hvorfor gråt du?
Nerver. Det skjer før hver spillejobb.
Jeg går inn på scenen...
Folk vil ikke se en kvinne i en billig kjole som ikke har penger til husleia.
De vil se noe perfekt.
De vil bli løyet til.
Det virker ikke som om du lyver.
Tja, jeg antar at det virker.
Kan du følge meg hjem?
Greit.
Ikke prøv. Pæren har gått.
-Vil du ha litt vann? -Ja takk.
Den maskinen din...
Hvor nær kan du komme før illusjonen blir brutt?
Kan du komme så nær?
Så nær?
Hva med... så nær?
Er du ikke lei av å se på fra sidelinjen?
KNUS BARONENE
Du er tidlig oppe.
Jeg liker denne tiden av dagen. Før solen går ned og byen våkner.
Te? Jeg finner ikke kruset mitt.
Det står under vasken, ved siden av en leppestift, en strømpe og
nakkemassasjeapparatet.
-Du har snoket. -Jeg så det i erindringen din.
Hvorfor husker ikke jeg kruset?
Folk pleier å legge merke til de tingene de fokuserte på i øyeblikket.
Du kan legge merke til nye ting hvis du ser det samme minnet nok ganger.
Men du kan også bli svidd, så øyeblikket går som en endeløs sløyfe i tankene dine.
-Er det derfor du aldri går opp i tanken? -Minner er som parfyme.
De er bedre i små doser.
Kanskje du ikke har skapt de riktige minnene.
Herregud. Ligger du her igjen?
Nei, nei! Legg meg tilbake!
Du har ligget i tanken i månedsvis og gjenopplevd minnene om henne.
Du må få hodet ut av fortiden og leve her og nå. For faen, da!
Pokker.
I månedsvis, Nick. Jeg kan ikke lukke øynene for dette.
Jeg er sjefen, ikke du. Og jeg har lukket øynene for mye.
Men jeg vet hva jeg vil finne på bunnen av flaska, og det er ikke svar.
Vi var lykkelige. Vi planla fremtiden. Hun ville ikke bare forsvinne uten et ord.
Hun gjorde opp med baronen sin. Hun tømte leiligheten.
Hvorfor sa hun det ikke til meg?
Uansett har hun kommet seg videre. Og det burde du også.
Folk forsvinner ikke bare. Hun må være i vanskeligheter.
Vi er i vanskeligheter.
Kopikapsler undergraver forretningen vår og stjeler kundene.
Selv Elsa har ikke vært her for sin månedlige tur.
Trodde aldri jeg skulle savne å se den gamle ræva...
Det går opp og ned for alle bedrifter.
Vi har klart oss i spillvannssonen lenge. Men når demningen brister,
blir vi stående under vann uten midler å flyte på.
Hva vil du jeg skal gjøre?
Avery ringte. Hun har en dagsjobb til oss. Så gå hjem og få deg litt søvn.
Du ser elendig ut.
Jeg prøver å glemme.
Men selv utenfor tanken hjemsøker hun meg.
Jeg ser at du leser den boken noen ganger når du ikke får sove.
Er det minner?
De er ikke mine. De tilhører dem jeg avhørte.
Under krigen?
Du kan ikke finne ett minne uten å gå gjennom andre.
Jeg så hvorfor de løp.
Da bølgene kom, hadde de ingen murer å gjemme seg bak.
Hva skjedde med dem?
Verden gikk videre.
Folk prøvde å late som om ingenting hadde skjedd.
Men det er enkelte ting vi aldri må glemme.
Og enkelte ting vi ikke kan glemme, selv om vi vil.
Hvor dro hun?
Hvorfor dro hun?
Folk forsvinner ikke bare.
Greit.
Jeg sier det samme som jeg sier hver gang: Mae er ikke her.
Hvis det er noe du vet... hva som helst...
Jeg tror kanskje ikke Mae var den du trodde hun var.
N. BANNISTER HISTORIEN OM ERINDRINGER
Du skal ut på en reise.
En reise gjennom hukommelsen.
Reisemålet ditt?
Et sted og en tid hvor du har vært før.
Er du våken?
Nei.
Da må jeg også drømme.
Hvordan fikk du det blåmerket?
Yrkesskade.
Prøv å være servitør på 15 cm høye hæler.
Hvordan fikk du smuglet oss inn i baronens område?
Jeg innkasserte en tjeneste.
Gjør du dette for å imponere alle jenter?
Bare den jeg er forelsket i.
Du elsker meg ikke. Vi har kjent hverandre i noen måneder.
Vet du hvor mange solnedganger jeg så i skyttergravene?
Fjorten hundre og femtiåtte.
Jeg telte dem minutt for minutt.
Solnedgangen var minutter før kampene begynte igjen.
Jeg pleide å lure på hvordan jeg kunne bruke de øyeblikkene bedre.
Nå vet jeg det.
Bli med meg. Jeg skal vise deg et sted.
Fortell meg en historie.
En historie? Hva slags historie?
En med en lykkelig slutt.
Det finnes ikke noe slikt som en lykkelig slutt.
Alt slutter trist. Særlig hvis det var en lykkelig historie.
Så fortell meg en lykkelig historie, men stopp halvveis.
Har du hørt om Orfeus og Eurydike?
KOM DEG I RETTEN! - WATTS
Herregud.
Vi har stengt!
Helvete.
STENGT
Hun kom tilbake for å se meg.
Hun kan ha mistet øreringen for lenge siden.
All slags dritt havner i rennesteinen.
Du er sen, Bannister.
-Slapp av. -Ikke en gang til!
Å faen...
Jeg så mange løpere ved grensen.
Du trenger ikke kuler for å stoppe en mann.
Jeg hørte at partneren din ikke delte den filosofien.
Min eneste filosofi var "ikke dø".
Det gikk med en del kuler for å klare det.
VITNEFORKLARINGSROM
-Nå er de her. -Ok, bra.
-Endelig. -Dette utstyret er jo fra før krigen.
Offentlige nedskjæringer. De punger ikke ut for annet enn 2D.
Hils på Mr. Falks. Narkotikalanger. Døde nylig av en overdose.
Ryktet sier at han jobbet for baca-toppen Saint Joe fra New Orleans.
Joe er den vi er ute etter.
Kanskje det bare er grøt,
men hvis dere finner noe, gjelder ransakelsesordren i ti år.
Så sparer vi utgiften til tiopental.
MIAMI-DADE TINGHUS
-Tolv timer og ennå ingen tegn til Joe? -Du skulle ha kjøpt bedre utstyr.
Sinnet hans kjemper mot spørsmålene mine fordi han er døende.
De døende ønsker forsoning.
Noen siste, gode tanker å klamre seg til før de dør.
Jeg trenger en annen tilnærming.
Liker du en god fest, Falks?
Da er vi i gang.
Hva skjer?
-Hvor er dette? -Ser ut som New Orleans.
Det er Lorenzo, Joes sjefsgorilla.
Lorenzo, hva skjer?
Ja vel.
-Er det noen? -Bare hell på.
Så du noen andre gamle venner?
Jøssenavn, det er ham. Det er Saint Joe.
Skjer'a, Joe?
Jeg får snart inn en stor forsendelse.
Bra hvis kompisene dine i politiet kan se en annen vei.
Det kan ordnes.
-Han inngår en slags avtale. -Hvem er det Joe snakker med?
En eller annen skurk.
Hun er ny.
Mae?
-Det var en pervers ting å si. -Å faen.
Men jeg sa det likevel
Når var dette?
For over fem år siden.
Fikk deg til å smile og se bort
Ingenting skal såre deg
Så lenge du er hos meg Går alt bra
Ingenting skal såre deg
Introduser meg.
Tillatelsen vår dekker ikke Joes flørting. Vi må videre.
Når så du jenta igjen?
Hei, Joe. Dette er Mae.
Hyggelig å treffe deg.
Gleden... er min.
Nei, ikke den pastelldritten.
Har du prøvd baca?
De er litt sterke etter min smak.
Du synger på klubben hans og fester i hulen hans...
-Men du er for god for bacaen hans? -Rolig, Falks.
En jente som deg må settes på plass.
Slipp! Nei, nei!
-Hva faen, Joe? -Be damen om unnskyldning.
-Henne? -Du har misforstått plassen din, Falks.
En sånn jente er sjelden.
Mens menn som deg er utskiftbare.
Vent, vent.
Gjør det heller utenfor. Lettere å spyle vekk hjernemassen.
Nei.
Du kan ikke gjøre dette.
Jo da. Får sikker en medalje for det.
-Stopp! Ikke skyt. -Ser du hvor enkelt det er?
Politiet er korrupt. Fokuser på Joe.
-Vent. -Beklager.
Går det bra? Du ser skjelven ut.
-Går det greit? -Ja.
Sikkert at du ikke vil ha en? Det roer nervene.
Ikke gjør det.
-Hva gjør du, Mae? -Glem den jenta.
-Tilbake til konspirasjonssaken, Nick. -Fortell oss om Saint Joe.
Sendte han deg hit fordi han utvider baca-virksomheten sin til Miami?
OBJEKTET GÅR BLANK
-Hva er det? -Han går blank. Overlat dette til fagfolk.
-Jeg stilte bare et spørsmål. -Du antok at Joe sendte Falks hit.
Du tok feil. Det er ikke noe minne der.
Går han blank i mer enn et par minutter, blir han hjerneskadet.
-Faen, bare gjør det. -Greit. Gi meg den, fort.
Det går bra, Falks. Det var en bommert. Du fulgte bare feil vei.
Nå er du tilbake til et sted hvor du har vært med noen du kjenner.
Den jenta du sendte til Joe, når så du henne sist?
Hei. Beklager at jeg forstyrrer. Jeg skal bare hente den ukentlige pakken.
Jeg skulle likevel gå, skatt. Oppfør deg ordentlig, ok?
Joe går. Videre, Nick.
-Sett deg, Falks. -Det er ingen god idé.
Det er greit for Joe.
Husker du første gang vi møttes?
Jeg var blakk. Alene.
Jeg trodde jeg ikke hadde mer å miste, men jeg hadde fortsatt
et fnugg av uskyld, et glimt av håp.
Og så...
...prøvde jeg baca. Og det tok fra meg alt.
Uskylden, håpet.
Men også frykten, smerten...
...skyldfølelsen.
Jeg ble uovervinnelig,
fordi ingenting betydde noe.
Bare disse små perlene.
Jeg bør gå.
Joe venter på baca-pakken.
Hva i helvete?
Stjeler du fra Joe?
-Hvorfor det? -Fordi jeg ikke har noe igjen å miste.
Du får snart gjeller på grunn av den junkien.
Hun er ikke en junkie.
Å faen. Du visste det ikke.
-Hun rørte aldri baca. Aldri. Ikke sant? -Helvete.
Du visste det, men du sa det ikke?
Var ikke min sak.
Baca er et stoff du ikke kan slutte med.
-Hun vil alltid trekkes tilbake til det. -Da vet jeg hvor jeg finner henne.
Nick!
Hvem var hun?
Hvem var hun når hun ikke var med meg?
Var hun den kvinnen jeg kjente?
Eller den fremmede jeg så?
Var hun på flukt fra fortiden,
eller stormet hun tilbake mot den?
For å finne ut hvor hun hadde dratt, måtte jeg vite hvor hun hadde vært.
Jeg måtte huske tilbake... til New Orleans.
Hva faen vil du?
Jeg ser etter Saint Joe. Lorenzo har henvist meg.
En venn av Lorenzo.
Han sa han er en venn av Lorenzo.
Venn av Lorenzo, hva? Har vi felles venner, kompis?
Forretninger. Jeg vil heller diskutere det i enerom.
Veteran, hva?
Dere stiver til og med setningene deres.
Hva slags lakei var du?
Jeg var i Marinen. Så ble jeg innkalt til grensepatrulje.
Innkalt. Jeg vet hva det betyr.
Regjeringen tvang deg.
Meg også, men gudfryktige borgere som meg ble ikke innkalt til grensepatrulje.
Vi ble samlet i små leirer.
-Du ble internert. -Her i Louisiana. 9th Ward.
-Var du der da flomvollene brast? -Derav navnet mitt.
Ikke det at jeg er særlig religiøs.
"Jiu" betyr "niende".
"Saint" fordi de tror jeg kan gå på vannet.
Men det var blod som rant i fjor...
Og dette er forretninger, ikke sant?
Stemmer. Jeg trenger 10 paller sinoberrød baca.
Et helt parti?
Du er ikke bleik. Råtøff.
Greit. La oss diskutere betalingen.
Betaling er ikke det som stopper denne transaksjonen, kompis.
Det er tillit.
Din venn Lorenzo har vært død i årevis.
Arbeidsulykke.
Det betyr at du ikke er den du utgir deg for. Eller hva?
Ok.
Folk sier at det er fredelig å drukne,
men det er tull.
Det lærte jeg da folkene dine etterlot oss for å dø da flomvollene brast.
Nå skal du se.
Fortell meg nå hvorfor du egentlig er her.
Jeg leter etter en kvinne.
Har en jente stukket av fra deg?
Så du er ikke så råtøff likevel.
Hun stjal bacaen din. Hun kalles Mae.
Du har sett yndlingssangerinnen min.
Så du kom hit til min hule og trodde at hun var her?
Beklager, kompis. Jeg har ikke sett Mae siden hun stakk for mange år siden.
Ikke ta det ille opp. Hun lurte meg også.
Jeg vet nøyaktig hva hun tok fra meg.
Narko, penger, tid.
Men hva tok hun fra deg?
Stakkars jævel.
Du har blitt lurt, og du vet ikke engang hvorfor.
Du. Bare rolig, kompis.
Smerten vil snart være over.
Men ikke for snart.
Watts?
Slipp, så skyter jeg deg selv.
Tanken min.
Faen, jeg er tom.
Bra tenkt å skyte tanken.
Jeg siktet på Joe.
Jeg har sett sånne skuddsår før.
Lungene fylles med blod. Du blir kvalt, før du blør i hjel.
Jeg ønsker det ikke for min verste fiende.
Ikke la meg dø...
...som de gjorde i leirene.
Da skilles vi som venner.
Hvorfor utsetter du deg for dette, Nick?
Mae. Hva var det hun skjulte?
Har du meg fortsatt der inne, innelåst med alle de andre minnene?
Deg og nøklene du mistet.
Har du vurdert å rett og slett ødelegge dem?
-Hvorfor det? -Kanskje minnet blekner av en grunn.
Hvis vi dveler ved dårlige minner, kommer vi oss aldri over dem.
Og hvis vi bare dveler ved de gode, blir det kanskje aldri så bra igjen.
Er det ingen minner du vil bevare?
Jo, kanskje ett.
Da London sank, flyktet jeg til New Orleans.
Men New Orleans var forbundet med mange negative opplevelser.
Så jeg kjøpte en enveisbillett hit.
Jeg ankom Miami uten en plan.
Ingen sparepenger, ikke noe sted å bo.
Jeg fant en jolle og krøp oppi den for å ta en lur.
Og mens jeg sov, var det en drittsekk som kuttet tauet.
Jeg drev sørover forbi Florida Keys, og ville ha fortsatt
hvis jeg ikke hadde funnet Frances.
-Frances? -Jeg trodde først det var en luftspeiling.
Hun satt og røykte en sigarett på trappen utenfor et hvitt trehus, midt i bølgene.
Hun var som fra en drøm.
Hun ga meg husly og fikk meg på beina igjen.
Så når jeg føler meg redd eller fortapt,
så tenker jeg på det.
Jeg tenker på en sang som bestefaren min pleide å nynne.
Etter at han døde, hørte jeg ikke den sangen i lang tid.
Men så hørte jeg den igjen.
Du sang den så nydelig at det var som om jeg aldri
riktig hadde hørt den før.
Du smiler Du smilte da
Husker ikke hvor
Eller når
-Hva er det du ser etter? -Det hun tok fra meg.
Hun var en svindler på jakt etter noe.
Ikke ta det ille opp, Nick, men hva ville hun ta fra deg?
Det eneste av verdi jeg har, er ikke mitt.
Nei. Bare dumme minner. Du famler i mørke.
-Du var her da hun var her sist. -Ja.
Var du sammen med henne hele tiden?
Nick kommer først om en time.
Disse er til ham, men denne er til deg.
Jeg håpet vi kunne snakke litt.
Du liker meg ikke, gjør du vel? Hvorfor ikke?
Nick er flink til å se folk i tanken.
Jeg ser klarere her ute.
Du skjuler noe.
Jeg er misbruker.
Jeg var det.
I New Orleans ble jeg hekta på baca.
Og du har ikke sagt det til Nick. Han ville ikke dømme deg.
Han ville ikke se på meg på samme måte heller.
Hvorfor forteller du meg dette?
Fordi du vil dømme meg. Men det forandrer ikke synet ditt på meg.
Det er ikke min sak å dømme.
-Vet du hvordan jeg fikk navnet mitt? -Watts?
-Jeg tenkte det var... -Under krigen.
Etter min tid ved fronten jobbet jeg i Våpen og ammunisjon.
Sveiset litiumbatterier i droner. Det var en drittjobb.
Men jeg trengte penger til datteren min.
-Har du et barn? -Hun er voksen nå.
Vi har ikke kontakt. Jeg er ikke akkurat mammatypen.
Men jeg prøvde en stund.
Sluttet til og med å drikke.
Problemet med å bli tørrlagt, er at tankene blir klare.
Men hendene...
...de rister.
Det tok bare én gnist, så lyste hele stedet opp som på nasjonaldagen.
Etter det dro datteren min til noen slektninger nordpå,
og jeg gikk tilbake til flaska.
Det eneste som hindret meg i å gå under, var Nick.
Så det er derfor du ble værende så lenge. Lojalitet.
Det, og at han ikke betaler meg nok til at jeg kan drikke meg i hjel.
Menn er rare, hva? De ser ikke det som er rett foran dem.
Det er ikke noe å se.
Vi vet begge at det ikke er sant.
Unnskyld meg et øyeblikk.
Det er greit. Jeg skulle gå uansett.
Det du så der inne, er kanskje ikke det du tror det er.
Hva skal jeg tro? Du har holdt dette hemmelig for meg hele tiden.
Det er komplisert.
-Jeg ville ikke ødelegge ting mellom oss. -Du skulle passe på.
I stedet drakk du deg full og lot henne gå inn i hvelvet.
-Hva snakker du om? -Se.
Nei, det er umulig.
Selv med nøklene... Hun hadde ikke koden til hvelvet.
Det er ikke en kode, men en melodi.
Hun har holdt øye med meg lenge. Hun må ha funnet den ut.
Alt i partiet mitt er her.
Se her: Cameron, Campbell, Caplan, Cummings.
Men ingen Carine. Elsa Carines filer er borte.
Hva skulle Mae med Elsa? Hun kunne knapt nok betale oss.
Til det flytende markedet i parken.
Unnskyld, jeg leter etter denne damen.
-Har du sett denne damen? Elsa? -Nei.
-Har du sett denne damen? -Nei.
Jeg ser etter Elsa Carine. Hun jobber visst her. Vil bare snakke med henne.
Ja. Snakk med den rotta der borte.
Takk. Hei.
Du!
Jeg vil bare snakke med deg.
Jeg vil bare snakke.
-Jeg har papirer! -Jeg er en venn av Elsa.
-Jeg tror hun er i trøbbel. -Hvordan faen kan du hjelpe henne?
Hun er død.
Død? Hva skjedde?
Politiet bryr seg ikke om hva som skjer med folk som oss.
Hva så du?
Elsa pakket ned for dagen da en fyr begynte å true henne.
Elsa hadde ikke en sjanse.
Han drepte henne.
-Jeg har ikke sett Freddie siden. -Freddie?
-Sønnen hennes. -Så Elsa fikk et barn.
-Skadet mannen Freddie også? -Han overlot det til kjæresten sin.
En rødhåret kjerring grep ham og slapp ham ikke uansett hvor mye han skrek.
Hvem var hun?
Hvem var hun når hun ikke var med meg?
En løgner.
En narkoman.
En morder.
Jeg måtte finne henne. Men hun lette allerede etter meg.
Mae?
Glem Mae. Hun har kommet seg videre.
Og jeg foreslår at du gjør det samme.
Det er meg.
Sjarmøren vil ikke plage oss mer.
-Én gang til. -Nei. Vil du bli svidd?
Ha den grisebanken på hjernen for alltid?
-Du blir nødt til å gi slipp. -Nei.
Han må ha lagt igjen et spor om hvem han er.
-Hva gjør du? -Jeg redder junkie-skinnet ditt.
Ok.
Jeg kan ikke la deg ødelegge deg selv.
Jeg fant noe i sidesynet ditt.
Virker dette ansiktet kjent?
LASTER INN MINNE FALKS, SAMSON
Han er den korrupte purken som jobbet for Saint Joe.
SKRIVER UT VALGTE
La oss finne Avery.
VI VIL HA BYEN VÅR TILBAKE
Knus baronene!
Mordere!
SYLVAN = TYV
-Byen er i opprør. -Hva har skjedd?
Følger du ikke med? Eiendomsbaronen Walter Sylvan,
han du skulle avhøre, døde for et par dager siden.
Folk håpet at domstolene ville sprenge monopolet hans.
Men enken og sønnen hans arver alt.
Det er sent. Noen kan se oss.
Kom igjen, mamma. Du er bare forvirret.
Tror de at dette er en feil?
Gammel flørt, Nick?
Ja, vi møttes for lenge siden, da jeg startet forretningen.
Hun kom til meg for en konsultasjon.
Å se Tamara vekket et minne.
En ledetråd som hadde ligget i bakhodet hele tiden.
Du skulle holde deg unna tanken, sa jeg.
Mae stjal alle Elsas filer, men det fantes en kopi. Hva fant du ut?
Jeg snakket med Avery.
Hun er fortsatt sur fordi du ødela for henne.
Men hun ga meg litt informasjon. Han heter Cyrus Boothe.
Cyrus Boothe.
Han jobbet for Saint Joe. Men så ble de uvenner, og han flyttet til Miami.
Og inntil nylig har han jobbet for...
-Walter Sylvan. -Ja.
Se på dette. Hør.
Ikke vær redd, blomsten min. Jeg elsker deg.
Jeg skal alltid ta meg av deg.
Den stemmen har plaget meg. Men så husket jeg hvor jeg hadde hørt den.
-I Tamara Sylvan sin erindring. -Walters enke.
Det er mange år siden.
Jeg glemte aldri den stemmen.
-Var det noen som så deg? -Nei.
Gudskjelov. Alle er sinte nok som det er. De tror dette er en feil.
Hør nå.
Ikke vær redd, blomsten min. Jeg elsker deg.
Jeg skal alltid ta meg av deg.
De sier at det er for tidlig å vite det, men jeg vet at det er en gutt.
Er du glad? Si at du er glad.
Jeg er jublende glad.
KLOKKEREPARASJON
Det er ingen musikk.
Husker du sangen fra den første kvelden vi møttes?
Når jeg teller til tre, skal du forestille deg den.
-Hører du den? -Ja, Walter.
Walter Sylvan var Elsas elsker.
-De hadde en sønn. -Og Walter ønsket ham død.
Han var døende, så han sendte Boothe og Mae for å rydde opp etter seg.
Vi kan ikke bevise det. Ikke med dette.
De eneste filene på Elsa er i minnet ditt. Det er rykter.
Avery kan ikke bruke dem, men jeg kan. Finner jeg Boothe, finner jeg Mae.
Nick, vent.
Hvor godt kjente du egentlig Mae? Hvor høyt elsket du henne?
-Hva bryr det deg? -Jeg vet hvor blind du kan være.
Du er såret fordi du trodde du var forelsket. Men det var ikke ekte.
Hun var en idé i en trang kjole. Et fravær du desperat satset alt på.
Jeg forfølger i det minste noe. Jeg flykter ikke hele tiden vekk.
Hva mener du med det?
Du flyktet fra din egen datter.
-Du kan være faen så stygg. -Det er sant, er det ikke?
Alt du brydde deg om, forlot du. Eksen din, ungen din, jobben din...
-Jeg forlot aldri deg. -Men du burde ha gjort det.
Jeg er bare et substitutt. Kanskje du bør jobbe med en kapsel.
-Det mener du ikke. -Jo. Watts.
Det du har med meg, er ikke et liv.
Det er knapt nok et levebrød. Kanskje det er best du kommer deg videre.
Sparker du meg?
Jeg kan skaffe deg jobb hos en av kapslene.
Faen ta deg og veldedigheten din. Dette handler ikke om meg.
Dette handler om deg og besettelsen din.
Hun står bak drapet på en kvinne og kidnappingen av en liten gutt.
-Ved hjelp av filene mine. -Så gå til politiet.
Vi vet begge at politiet ikke bryr seg om saker som dette.
Jeg ber deg.
Jeg trygler deg.
Ikke følg den veien.
Bli her i dette livet.
Bli her hos meg.
Beklager, Watts.
Jeg må gjøre dette.
Greit. Du har tatt ditt valg.
Jeg håper bare at du overlever.
For neste gang er jeg ikke her for å redde deg.
Stå bak den gule linjen for din egen sikkerhet.
Som alle andre baroner bor familien Sylvan i tørrmarkområdet.
De bygger demninger for å beskytte seg,
og skyver bølgene ut i de omkringliggende områdene.
Baronene holder seg flytende ved å drukne alle andre.
Det sies at de eneste som overlevde Titanic, var de rike og rottene.
Baronene er begge deler.
-Jeg ville snakke med Ms. Sylvan om... -Jeg vet nøyaktig hva det gjelder.
Og du er en time for sen.
Du er ganske høy, hva?
Prøv å holde deg til manuskriptet, og fiks slipset.
Var det noen som så deg?
Gudskjelov. Alle er sinte nok som det er.
De tror dette er en feil.
De fleste svidde er ødelagt av å stå med et bein i hver verden.
Den virkelige rundt dem, og den som spilles av tankene deres.
Bare de rike kan forme verden etter illusjonene sine.
Husker du meg? Vi møttes en gang. Jeg er Nick Bannister.
Walter, vær så snill.
De sier at det er for tidlig å vite det, men jeg vet at det er en gutt.
Sønnen din er voksen nå.
Vi må snakke om Cyrus Boothe.
Han sørger for sikkerheten din, ikke sant? Hvor er han? Si det!
Jeg hører den, Walter.
Jeg hører den.
-Nok tull. Mannen din er død. Kom. -Nei. Barnet vårt kan komme når som helst.
-Når er dette? -Det har gått flere år, Tamara.
Når forandret jeg meg?
Har du hørt om Elsa Carine? Hun og Walter hadde en affære.
-En av mange blomster. -Denne var annerledes. Hun fikk et barn.
Walter likte ikke å dele.
-Derfor ba han Boothe om å gjøre det. -Hva da?
Om å drepe dem. Begge to.
-Hørte du ham si det? -Han er ikke den jeg trodde han var.
Når du er ung, tror du at fremtiden er fastlagt.
Du ser den spille seg ut som dominobrikker på rekke.
Men du aner ikke hva som vil komme.
Boothe... Jobbet han sammen med noen?
Det var en kvinne. En hore fra New Orleans.
Hvor er de nå?
-Tamara, hvor er Boothe og Mae? -Hvor tror du?
Sammen med den andre søpla du ikke kan bli kvitt.
-Du er han fra vitneforklaringen. Vakter! -Jeg har bare et par spørsmål.
-Han trakasserer moren min! -Nei. Det går bra.
Jeg vet hvem du er. Du er han som husker alle andres minner.
Hva vil du at vi skal gjøre med ham, frue?
Det samme som Walter ville gjort med ham.
-Kom igjen. -Vent!
-Du er så glad. -Tamara!
Du er så glad...
Hei!
Beklager, kompis. Jeg skal gjøre det raskt.
Var du i militæret?
-To perioder i Gulfkrigen. -Tre perioder. Vestlinjen.
Neste gang bommer jeg ikke.
Jeg vil kjøpe båten din.
Jeg fikk ikke mye ut av Sylvan-enken, men det var nok.
Det er bare ett sted søpla hoper seg opp sammen med alle byens fortapte sjeler.
På de gamle gjenvinningsanleggene.
For å finne Boothe og Mae måtte jeg oppsøke selve helvete.
Si det.
Si: "Folk som oss forelsker seg ikke. Vi stuper."
Ta på meg her.
Ikke rør deg.
Hei, Mae.
Kom deg ut herfra. Gå.
Du gir deg ikke, hva?
Si meg hvor jeg kan finne henne.
Du trodde det var skjebnen, hva?
At det var et slags tegn at hun sang den sangen fra da du var liten.
Men ingenting er tilfeldig når det gjelder Mae.
Alt er undersøkt og omhyggelig beregnet.
Du kan hate henne for det. Men hvilken rett har du til å dømme?
Mae og jeg er fra en annen verden. Den som sank.
Da bølgene kom, vasket de bort løgnene våre
og avdekket hva denne verdenen alltid har vært.
En villmark hvor én lov gjelder.
Overlev eller dø.
På et sånt sted er det ikke snakk om godt og ondt.
Den eneste synden er selvbedraget
om at du er bedre enn alle andre.
At du fortjener å leve,
mens alle andre synker.
Jeg har aldri trodd på den villfarelsen.
Jeg har alltid sett meg selv som den jeg virkelig er.
Og jeg ser hvem du er også.
Hvor er hun?
Du tror du er en helt som skal hevne seg.
Hvor er hun?
Du er bare en tom mann som leter etter en kvinne du kan klandre.
Kom igjen, skyt meg. Du får ikke det jeg har i hodet.
Du vil aldri finne Mae.
HOTELL INGEN LEDIGE ROM
Faen.
Fortell meg en historie.
En historie? Hva slags historie?
En med en lykkelig slutt.
Det finnes ikke noe slikt som en lykkelig slutt.
Alt slutter trist. Særlig hvis det var en lykkelig historie.
Så fortell meg en lykkelig historie, men stopp halvveis.
Folk elsker hemmelighetene sine.
De tror det er det eneste de kan ta med når de dør. Men ikke du, Boothe.
Du får verken beholde dine eller hennes hemmeligheter.
Du tror du vil ha svar, men det vil du ikke.
Du er blind av raseri.
Og det er det trygghet i. Din uvitenhet beskytter deg.
For når du endelig ser Mae for den hun virkelig er,
da kommer ikke sannheten til å befri deg.
Den kommer til å fordømme deg.
Som den gjorde med meg.
Du skal ut på en reise.
Reisemålet ditt?
Et sted og en tid hvor du har vært før.
Du ble sendt til Miami for å finne Mae.
Vis meg da du fant henne.
-Skygg unna, drittsekk. -Er det sånn man hilser en gammel kompis?
-Jeg kjenner deg ikke, "kompis". -Men jeg kjenner deg.
-Du er Saint Joes gamle niu. -Jeg vet ikke hvem det er.
Joe er fortsatt gæren etter deg. Særlig etter at du stakk av med bacaen hans.
Du er den korrupte politimannen hans. Har han sendt deg for å hente meg?
Ja. Men jeg jobber selvstendig nå.
Er de arrene en hilsen fra Joe? Jeg er visst ikke den eneste som stjal fra ham.
Jeg vil ligne Mona Lisa sammenlignet med hva han vil gjøre med deg.
-Jeg solgte bacaen for lenge siden. -Greit.
Jeg har et nytt forslag.
Hvis du ikke vil at Joe skal besøke deg, foreslår jeg at du samarbeider.
-Hva vil du at jeg skal gjøre? -Du skal gjøre det du er best til...
...mot denne fyren.
Alt var en felle.
Fortell om vennen din fra krigen.
Nick.
Baca?
Hva vil du vite?
Hank? Å, faen.
Det som faller deg inn.
Hva slags damer han liker, hva slags musikk han hører på...
Det var en sang han pleide å plystre i skyttergravene.
Hun planla alt.
Sangen.
Øreringen.
Selv nøklene hun mistet, var en felle.
-Gjør det en gang til. -Mist nøklene selv!
Du gjør det en gang til.
Jeg var bare et offer hele tiden.
Det har gått tre måneder.
Partneren hans har nøkkelen. Jeg kan ikke knekke koden.
Løgner! Du saboterer!
Hvorfor det?
Ikke si at denne taperen plantet samvittighet i deg?
Jeg er rørt.
Men husk at i denne bransjen betyr samvittighet den visse død.
Du har et blåmerke. Hva skjedde?
Jeg vil ha de filene.
Vis meg det.
Her er de.
Hun er sammen med den baronen, ikke sant?
Hva skal du gjøre med dem?
Jeg skal ødelegge dem og alle andre bevis på deres lille flørt.
-Hvilke andre bevis? -Har du ikke hørt om blomstene og biene?
De rike liker det ikke når en uekte gren skyter ut fra deres dyrebare slektstre.
Hva skjedde med guttungen?
Hei, Elsa.
-Unnskyld, kjenner jeg deg? -Vi har felles venner.
Hvordan har Freddie det? Er han her i dag?
Hva vil du med Freddie?
Å hei, Freddie.
Kan du si meg hva dette handler om?
Du knullet feil fyr.
Nei. Han elsket meg. Han sa han skulle ta seg av meg.
Å ja. Han skal ta seg av dere begge to.
Jeg tok deg først. Vær glad for det.
Mamma?
Du, Freddie.
Kan du hjelpe meg litt?
-Mamma? -Kom.
-Ikke gjør det, Freddie! -Ikke vær redd. Kom hit.
-Jeg vil til mamma! -Ikke!
-Hva faen gjør du? -Det jeg skulle ha gjort fra begynnelsen.
Gå til båten!
Kom deg inn!
-Mamma! -Dukk!
-Det går bra. -Mamma...
Hun reddet ham.
Hun slapp unna deg, din jævel.
OBJEKT: BOOTHE, CYRUS OBJEKTET GÅR BLANK
Det går bra. Det var en bommert. Jeg førte deg ned en ukjent vei.
La oss prøve igjen.
Du traff Mae én gang til, gjorde du ikke?
Å herregud.
Vi har stengt!
Jeg tenkte nok du ville komme tilbake. Var planen å rømme sammen? Leke familie?
Jeg får vel drepe dere begge. La oss få sjarmøren ut hit.
Nick vet ingenting.
Ta meg. Jeg skal fortelle deg alt.
Bare ikke gjør ham noe.
Inn i bilen.
Øreringen. Du ville at jeg skulle finne den.
Jeg elsker deg.
Mae.
Hun kom tilbake.
På grunn av meg.
Hva faen har du gjort med henne?
La oss ikke gjøre dette vanskeligere enn nødvendig, hva?
Svelg.
-Ikke mer. -Ufortynnet baca.
Si meg, hvor er guttungen?
Snart kommer bacaen til å virke og gi meg tilbake den Mae jeg kjente.
Og da har du ingen sperrer. Da er det ingenting du ikke vil gjøre.
Ingen du ikke vil forråde.
Ikke ungen...
...ikke kjæresten din. Du skal fortelle meg alt du vet. Forstått?
Fortell meg hvor guttungen er.
Det vet du alt.
Du vet det.
Mae?
Jeg har fortalt deg det, husker du ikke?
Først trodde jeg det var en luftspeiling som fløt på bølgene.
Hvitt trehus.
Det reddet meg en gang, så kanskje det kan redde Freddie også.
Hva snakker du om?
Mae.
Beklager at jeg ikke fortalte det før.
Men du er her nå, ikke sant?
Vi har en siste sjanse.
Ja, Mae, jeg er her.
Det var så mye jeg ville fortelle deg.
Men jeg var redd.
Du så på meg på en måte ingen har sett på meg før.
Jeg ville være den personen du så.
Jeg var en tosk som trodde at å bli forelsket kunne redde meg.
Folk som oss forelsker seg ikke.
Vi styrter ned i dype og mørke steder.
Men kjærlighet?
Kjærlighet er det vi klatrer oppover for.
Trinn for trinn drar vi oss ut av oss selv
og strekker oss etter noe større.
Hvis vi bare kunne holde fast.
Skulle ønske jeg kunne holdt ut lenger.
Bli her.
Jeg elsker deg...
...Nick.
Nick?
Hvem faen tror du at du snakker til?
Mannen som kommer til å drepe deg!
Det finnes bare én utvei.
Ikke, Mae. Nei, nei.
-Hvor har du tenkt deg? -Mae!
Nei, Mae. Nei!
-Han må ikke finne Freddie. -Bli. Ikke...
-Jeg er lei for det. -Nei, nei...
Nei. Nei!
Nei!
Mae tok feil, jeg skal ikke drepe deg.
Å dø er enkelt. En stund med lidelse, og så er det over.
Du fortjener mer. Du fortjener å huske.
Vi skal ut på en reise ned en vei du prøvde å glemme, men aldri kunne.
En reise til din verste frykt, din verste smerte.
Hvordan fikk du arrene dine, Boothe?
De kaller dem himmelens rotter.
De er bare duer med mørke vinger.
De er som de er skapt for å være.
Tulling. Jeg sa til Joe at vi ikke kunne stole på deg.
-Du har stjålet av kassen. -Selvfølgelig. Hele byen er korrupt.
Merker du ilden? Det brenner som det gjorde den kvelden.
Men denne kvelden vil være med deg resten av livet!
Det er her reisen din slutter!
SPENNING
De sier at det er for tidlig å vite det, men jeg vet at det er en gutt.
Ikke bry deg med å ringe vaktene. Vi må snakke sammen.
Sett deg.
Du har visst om din fars affærer lenge, ikke sant?
Må ha vært litt av et sjokk å få vite at han hadde fått et barn til.
-Jeg vet ikke hva du snakker om. -Jo da.
Han var forelsket i Elsa og lovet å beskytte henne og sønnen.
-Jeg skal alltid ta meg av deg. -Han lette etter dem.
Han ville rydde opp før han døde.
-Har du funnet henne? -Nei, pappa.
Du ville ikke dele formuen, så du hyret Boothe for å drepe dem.
-Pisspreik. -Moren din prøvde å varsle meg.
-Walter likte aldri å dele. -Men hun blandet sammen deg og faren din.
Det er lett å se hvordan.
-Mor blir forvirret. -Ikke angående dette.
-Boothe beviste det med en telefonsamtale. -Det er meg.
Jeg trodde han konspirerte med en kvinne jeg kjente. Men jeg tok feil.
Og han kunne ikke ha ringt til faren din, for han var allerede død.
Og de døde tar ikke telefonen. Men det gjør du.
Du skulle ha kastet mobilen din.
Nevn din pris. Jeg har pengene du vil ha, når boet er oppgjort.
Jeg tviler. Men halvbroren din, Freddie, vil være godt stilt.
-Freddie... -Han lever, ja.
Politiet hentet ham tidlig i morges.
Besøkte et hvitt trehus utenfor kysten av Keys. Der fant de ham
i god behold.
Politiet vil fort stykke sammen tegninga. De kommer nok snart og henter deg.
Bare gjør det.
De får ikke ta meg.
Mellom minne og glemsel vet jeg hvilken tortur jeg ville valgt.
Men du har aldri gjort grovarbeidet selv. Jeg tviler på at du tør å begynne nå.
Når jeg teller til tre, forestiller du deg den.
En, to...
Jeg hører den, Walter.
Jeg hører den.
Bare rolig. Faren din er i gode hender. Tanken vil bevare kroppen i årevis.
-Dere skal få noen minutter alene. -Takk.
Glem det, du har ikke råd til det.
Jeg har svidd noen med vilje.
Din tullekopp. Tenk å spøke med sånt. Det straffes strengere enn drap.
-Det er ingen spøk. -Ok.
Er du gal? Statsadvokaten vil plukke tilståelsen ut av meg i tanken.
-Jeg vil at de skal det. -Hva?
-Hva er dette? -Erindringer.
De tilhører Elsa Carine og Cyrus Boothe, mannen som drepte Elsa... og Mae.
Er Mae død?
Jeg er lei for det.
Ta disse. Du må gi dem til Avery.
Hun vil avhøre meg. Hun vil spørre etter deg.
Jeg regner med det.
Beklager, Watts. Jeg ville ha spurt noen andre, men du er min eneste venn.
Ja.
Skulle ønske jeg hadde sparket deg for lenge siden.
Takk for det.
Nå ser jeg alt det jeg har gått glipp av.
Dine beste øyeblikk er ikke bak deg, Emily.
De venter på at du skal komme.
Datteren din...
Dra og finn henne.
Du har fortsatt tid.
Du snakker som om jeg aldri vil se deg igjen.
Du vil se meg. Jeg vil se deg.
Du har alltid vært der for meg. Sånn vil det alltid være.
Men først må du høre tilståelsen min.
Ok.
Det begynte, som du vet, med et sett bortkomne nøkler.
Men de var egentlig aldri mistet. Ikke engang forlagt.
Det begynte som et bedrag,
men utviklet seg til noe ekte.
Byen reagerte raskt på ryktet om Sylvans forbrytelser.
Folks raseri mot baronene hadde vært oppdemmet for lenge.
Ingen murer kunne holde det tilbake.
En pipling ble til en flom.
Kanskje den vil vaske verden ren denne gangen.
Jeg kommer uansett ikke til å vite det.
På grunn av avsløringen av Sylvan-konspirasjonen
tilbydde Avery meg en avtale.
Jeg ble ikke frikjent, men jeg fikk det jeg ville ha.
Du skal ut på en reise.
En reise gjennom hukommelsen.
Reisemålet ditt?
Et sted og en tid hvor du har vært før.
For å komme dit skal du bare følge stemmen min.
Fortiden kan hjemsøke en.
Det er det de sier.
Og at fortiden bare er en rekke med øyeblikk.
Hvert eneste ett er perfekt.
Fullkomment.
En perle på tidens halskjede.
Vi har stengt.
Beklager å forstyrre så sent, men jeg har mistet nøklene mine.
Fortiden hjemsøker oss ikke.
Den vil ikke engang gjenkjenne oss.
Hvis det finnes gjenferd, er det vi som hjemsøker fortiden.
Vi hjemsøker den, så vi kan gjense den.
Se de menneskene vi savner
og de tingene vi gikk glipp av om dem.
Nå ser jeg deg helt og fullt.
Mørket ditt og lyset ditt.
Skimrende,
som byen i skumringen når den er som vakrest.
Fortell meg en historie.
En historie? Hva slags historie?
En med en lykkelig slutt.
Det finnes ikke noe slikt som en lykkelig slutt.
Alt slutter trist. Særlig hvis historien var lykkelig.
Så fortell meg en lykkelig historie, men stopp halvveis.
Bestemor?
Du savner ham, gjør du ikke?
Å savne folk er en del av vår verden.
Uten den sorgen kan du ikke smake gleden.
Vi valgte vår slutt for lenge siden.
Han dro tilbake, og jeg så fremover.
Jeg tror vi tok de riktige valgene for oss selv.
Da jeg holdt henne i armene, tenkte jeg på en historie.
Den er tragisk,
men bare hvis du forteller slutten.
Har du hørt om Orfeus og Eurydike?
De var et veldig forelsket par.
Men så en dag døde Eurydike.
For en grusom historie.
Jeg har ikke kommet halvveis ennå.
Orfeus dro ned til helvete og bønnfalt djevelen om å la henne gå,
og til slutt gikk djevelen med på det på én betingelse.
Han måtte ikke se seg tilbake før de hadde kommet seg vekk.
Hva skjedde da?
Orfeus tok henne i hånden og førte henne tilbake til livet.
Og de levde lykkelig alle sine dager?
Hvordan kunne det ellers slutte?
Tekst: Trine Borg