‫היה היה...‬
‫בארץ רחוקה...‬
‫- "יום המורשת - סיפורם של שני סיפורים" -‬
‫אני היא רייבן קווין, בתה של המלכה המרושעת,‬
‫ואני נשבעת...‬
‫אני...‬ ‫-קדימה, תעשי את זה.‬
‫אני...‬
‫כל העיניים היו נשואות לרייבן כשהיא ניצבת‬ ‫מול ההחלטה החשובה ביותר...‬
‫באמת? אתה בוחר להתחיל שם,‬ ‫ביום המורשת?‬
‫יש כאן מקום רק לקריין אחד.‬
‫תתחיל מהתחלה, מראשית הדרמה‬ ‫שבין בני המלוכה למורדים.‬
‫בסדר.‬
‫גשו הלום, חברים, ונספר לכם סיפור.‬
‫סיפורו של תיכון "אבר אפטר".‬
‫תיכון לבנים ולבנות המתבגרים‬
‫של הדמויות הידועות ביותר מהאגדות.‬
‫אבל השנה הזאת היתה מיוחדת במינה‬ ‫עבור תלמידי תיכון "אבר אפטר".‬
‫"המעשייה של רייבן: סיפורה של מורדת".‬
‫היתה זו שנת יום המורשת,‬
‫אירוע רב חשיבות שבו התלמידים‬ ‫נשבעים לעיני כל העולם הקסום‬
‫ללכת בעקבות הנתיבים שסללו‬ ‫הוריהם האגדיים.‬
‫וכדאי שהם יעשו את זה, אחרת...‬
‫סליחה, מי מספר את הסיפור? אם לא...‬
‫אולי תפסיקו לריב כבר? אפונה וקרקרים.‬
‫אל מי את מדברת?‬ ‫-אל הקריינים.‬
‫את לא יכולה לשמוע אותם, רייבן.‬ ‫רק אני יכולה.‬
‫בסדר.‬
‫אני יכולה לדבר עכשיו?‬
‫כל כך נמאס לי שכולם חושבים שאני "מרושעת"‬ ‫כי אמא שלי היתה כזאת.‬
‫זה לא הוגן!‬
‫אף אחד לא חושב שאת מרושעת.‬ ‫אלה סתם דיבורים משוגעים.‬
‫בתו של הכובען המטורף קוראת לי משוגעת?‬
‫אולי תפסיקי לדאוג?‬
‫כולם אוהבים אותך בבית הספר.‬
‫זו רייבן קווין! תברחו!‬ ‫-היא מרושעת!‬
‫כולם לברוח!‬
‫את רואה? הם אוהבים אותך.‬
‫זה הזמן לתה.‬
‫ארל גריי. נמנמנית חכמה שכמוך.‬
‫כן, זו באמת שמלה חדשה.‬
‫חייה של רייבן לא היו קלים‬ ‫והיא הרגישה בודדה ומבודדת.‬
‫כמו שאמור להיות. היא מיועדת לרוע.‬
‫לא יכולות לעבור עשרים שניות‬ ‫בלי שתדברי, נכון?‬
‫היי, רייבן. את נראית מזוויע. כלומר, מקסים.‬
‫אני אפילו לא יודע מה זה "מזוויע".‬
‫הייתי מזמינה אותך לשבת אבל אני "מרושעת".‬
‫כדי לשבת כאן תצטרך להיות די...‬
‫דרינג (גם נועז).‬
‫או, דרינג...‬
‫מה? לא, רייבן, אני דקס. דקסטר צ'רמינג.‬ ‫דרינג הוא אחי.‬
‫או, זוועה.‬ ‫-רייבן, מה שלומך ביום קסום זה?‬
‫אפל וייט, אני שמחה לראות אותך. היי, דרינג.‬
‫כדאי שאזהיר אותך.‬ ‫אל תנעצי מבטים בשיניים שלי.‬
‫רק עכשיו הלבנתי אותן.‬
‫הנה הפעמון. זה הזמן לשיעור‬ ‫"ניהול מוצלח של ממלכות".‬
‫רייבן, איזה שיעור יש לך?‬ ‫-"היסטוריית הקללות המרושעות".‬
‫זה כל כך מושלם בשבילך.‬
‫היי, סריס. מה נשמע?‬
‫סליחה. אני מצוננת.‬
‫אוכל בחינם!‬
‫באותו ערב, כשרייבן חזרה לחדרה,‬
‫הפתעה המתינה לה.‬
‫היי. מאדי?‬
‫ברוכה הבאה הביתה, שותפה לחדר.‬
‫נחמד, אפל. מאדי היא השותפה לחדר שלי השנה.‬
‫כבר לא.‬
‫מכיוון שיש לך תפקיד חשוב כל כך‬ ‫בסיפור שלי...‬
‫את מרעילה אותי, אני נרדמת...‬ ‫-הנסיך מעיר אותך בנשיקה.‬
‫אני יודעת. אז?‬
‫אז שאלתי את המנהל גרים‬ ‫אם נוכל לגור ביחד‬
‫והוא אמר שכן.‬
‫נכון שזה קסום?‬ ‫-אבל...‬
‫את תאהבי להיות השותפה שלי לחדר.‬
‫אני מתחשבת ויפיפייה,‬
‫ואני יודעת לשיר שירים נפלאים‬ ‫על יצורי היער.‬
‫זוזו, זוזו. אין מה לראות כאן.‬
‫והספקתי כבר לקשט את הצד שלך בחדר.‬
‫נכון שאין מרושע יותר מזה?‬ ‫ידעתי שתאהבי את זה.‬
‫זו תהיה שנה ארוכה.‬
‫מה שמביא אותנו לחזרות‬ ‫לקראת טקס יום המורשת.‬
‫אז כשמפתח הקסם מופיע,‬
‫אתם מחדירים אותו בעדינות לספר האגדות‬
‫ואז עומדים בגב זקוף ומכריזים‬ ‫על ייעודכם בפני העולם כולו.‬
‫זה ברור?‬ ‫-המנהל גרים, אבל מה אם...‬
‫אין שאלות? מצוין.‬
‫אנחנו נתאמן‬
‫בעזרת הספר הקטן הזה‬ ‫של החוקים הסבירים לחלוטין של בית הספר.‬
‫מי ראשון?‬
‫אני, מדלין האטר,‬
‫נשבעת ללכת בעקבותיו של אבי היקר,‬
‫הכובען המטורף מארץ הפלאות.‬
‫מתי נשתה תה?‬ ‫-הבא בתור.‬
‫אני הנטר הנטסמן,‬
‫ואני נשבע ללכת בעקבות ייעודי כצייד הבא.‬
‫אני אניף את הגרזן שלי באומץ ו...‬
‫באמת, פסקי? ככה אתה רוצה שזה יהיה?‬ ‫-הבא בתור.‬
‫אני סידר ווד,‬
‫ואני נשבעת לממש את ייעודי‬ ‫ולהיות הפינוקיו הבא.‬
‫כלומר, לא הפינוקיו הבא.‬
‫האמת שאני יכולה לדבר רק אמת‬ ‫כשאני בבית הספר,‬
‫אבל יום אחד, יום אחד אני אשקר,‬
‫אבל זה אומר שאהיה כמו אבא שלי,‬
‫או לא כמו אבא שלי?‬ ‫-הבא בתור.‬
‫אני רייבן קווין,‬
‫ואני נשבעת להגשים את ייעודי כ...‬
‫יש לי שאלה.‬ ‫-מה?‬
‫אני סתם תוהה מה יקרה‬ ‫אם לא ארצה להישבע.‬
‫מה? זאת בסך הכול שאלה.‬
‫והנה התשובה.‬
‫אם לא תישבעי לייעודך,‬ ‫הסיפור שלך יפסיק להתקיים.‬
‫יפסיק להתקיים? אז מה יקרה לי?‬
‫את תפסיקי להתקיים.‬
‫כעת, רייבן, המשיכי.‬ ‫-אבל, מר גרים...‬
‫אני חייבת ללכת.‬
‫טוב, כולם להירגע.‬
‫בכספת האגדות האבודות,‬ ‫עמוק מתחת לבית הספר,‬
‫מישהו נוסף הקשיב.‬
‫ג'יילס גרים, אחיו של מנהל בית הספר.‬
‫העורבים מעופפים, העננים שרים בשמים,‬
‫אבל מה יקרה כשהגאות תעלה במים?‬
‫מה יקרה באמת?‬
‫סיימת? אני יכולה לספר את הצד שלי עכשיו?‬
‫אם את חייבת. קדימה.‬
‫בארץ רחוקה, כל העיניים‬ ‫היו נשואות אל אפל‬
‫כשהיא ניצבה מול ההכרזה‬ ‫החשובה ביותר בחייה.‬
‫אני היא אפל וייט, בתה של שלגייה,‬
‫ואני מוכנה להישבע על ייעודי.‬
‫כמובן שתתחילי באפל. תמיד היו לך העדפות.‬
‫תתחילי בראשית שנת הלימודים.‬
‫טוב, בסדר.‬
‫גשו הלום, חברים, ונספר לכם סיפור.‬
‫סיפורו של תיכון "אבר אפטר".‬
‫תיכון לבנים ולבנות המתבגרים‬
‫של הדמויות הידועות ביותר מהאגדות.‬
‫אבל השנה הזאת היתה מיוחדת במינה‬ ‫עבור תלמידי תיכון "אבר אפטר".‬
‫"המעשייה של אפל: סיפורה של בת מלוכה."‬
‫היתה זו שנת יום המורשת, אירוע רב חשיבות‬
‫שבו התלמידים‬ ‫נשבעים לעיני כל העולם הקסום‬
‫ללכת בעקבות הנתיבים שסללו‬ ‫הוריהם האגדיים.‬
‫אני לא מאמינה.‬
‫יום המורשת יחול השנה‬ ‫ויש כל כך הרבה דברים לעשות.‬
‫לגמרי, נכון?‬
‫המסיבה שאחרי המסיבה‬ ‫תירשם בדפי ההיסטוריה.‬
‫שמעתי שהתקליטן אן-צ'אנט...‬
‫בראייר, לא מדובר רק במסיבה. מדובר בייעוד.‬
‫מלכה לעתיד.‬
‫אסור לנו לתת לאף אחד להעלות תמונות‬ ‫מביכות שלנו ל"מייצ'פטר".‬
‫היי, אני בתה של היפיפייה הנרדמת.‬
‫אם אני עומדת לישון במשך מאה שנה,‬
‫אני חייבת לחגוג בגדול עכשיו.‬
‫חוץ מזה, אף אחד לא יכתוב עלייך משהו רע.‬
‫כולם אוהבים אותך.‬
‫זו אפל וייט!‬
‫מהממת.‬
‫אפשר לסחוב עבורך את הספרים?‬
‫טייני, כמה מתוק.‬
‫תודה.‬ ‫-רואה? הם אוהבים אותך.‬
‫אני לא רוצה לפספס אף רגע‬ ‫ביום הראשון שלנו.‬
‫שלום, כולם. היי, מה קורה?‬
‫היי, הנסיך דרינג.‬
‫למה אתה מסתיר את הפה שלך?‬
‫בדיוק עברתי הלבנת שיניים‬
‫והמנהל גרים אמר שאסור לי‬ ‫להראות לאחרים כי...‬
‫אבל החיוך שלך כל כך מקסים.‬
‫טוב, את יודעת...‬
‫העיניים שלי! אני לא רואה!‬
‫אני בסדר.‬
‫אפל. דרינג.‬
‫אז... יש לכם פרטים עסיסיים‬ ‫עבור תוכנית המראה שלי?‬
‫דברו למראה.‬
‫בלונדי, דרינג ואני עדיין לא זוג.‬
‫אנחנו בתיכון. יהיה לנו מספיק‬ ‫"עד עצם היום הזה" בהמשך.‬
‫אבל אתם הזוג המושלם.‬
‫לא יותר מדי ככה, לא יותר מדי ככה.‬ ‫בדיוק כמו שצריך.‬
‫בואי, אפל. נלך לאכול צהריים.‬ ‫אני אקסים אותך אחר כך.‬
‫וכך, באותו ערב, במעונות "אבר אפטר",‬
‫אפל הכינה הפתעה‬ ‫לשותפה לחדר החדשה שלה.‬
‫את חושבת שרייבן תאהב את זה?‬ ‫-ברור.‬
‫איזו מלכה מרושעת לעתיד‬ ‫לא תאהב כס מלוכה מרושע,‬
‫כתר מרושע ומראה מכושפת מרושעת?‬
‫נכון. אבל למה את עושה את זה בשביל רייבן?‬
‫כי יש לה תפקיד חשוב מאוד בסיפור שלי.‬
‫הכול ישתנה אחרי שהיא תרעיל אותי.‬
‫הנסיך יוכל להעיר אותי ואני איהפך למלכה.‬
‫ואז אחיה "באושר ובעושר עד עצם היום הזה".‬
‫אני זקוקה לה.‬ ‫-היי, מאדי?‬
‫מהר, תתחבאי. אני לא רוצה שרייבן תדע‬ ‫שעזרת לי.‬
‫אני אצא דרך החלון. אף פעם לא עשיתי את זה.‬
‫ברוכה הבאה הביתה, שותפה לחדר.‬
‫נחמד, אפל. מאדי היא השותפה לחדר שלי השנה.‬
‫כבר לא.‬
‫וואו, אני נראה מעולה.‬
‫דרינג, איך ידעת שאני אהיה כאן?‬
‫יש לי קטע כזה של לתפוס עלמות במצוקה.‬
‫זה היה ממש מלהיב!‬
‫חכה כאן. אני רוצה עוד פעם.‬
‫היי, מתחשק לך לאטה הוקוס?‬ ‫-זה נשמע ממש קסום.‬
‫אני אוהבת להוסיף מוסקט.‬ ‫איך את אוהבת לשתות?‬
‫אני אוהבת עם המון המון חלב.‬
‫היי.‬ ‫-שלום, אשלין.‬
‫רוצות לצאת לטיול יותר מאוחר?‬
‫לא הייתי ביער כבר המון זמן.‬
‫כל כך נעים לחזור למה שחשוב באמת.‬
‫יש לי משלוח של 300 זוגות נעליים‬ ‫לחנות "נעל הזכוכית".‬
‫נעליים חדשות?‬
‫איפה?‬
‫יש לה קטע עם נעליים.‬ ‫-טוב, היא הרי הבת של סינדרלה.‬
‫זה הזמן לחזרה שלנו ליום המורשת.‬
‫אני כל כך רוצה שכולם יראו כבר‬ ‫איזו מלכה אני עומדת להיות.‬
‫אבל אפל לא ידעה שלרייבן קווין‬ ‫יש תוכניות אחרות.‬
‫שישנו את העולם לטובה.‬
‫או לרעה.‬ ‫- אז כשמפתח הקסם מופיע,‬
‫אתם מחדירים אותו בעדינות לספר האגדות‬
‫ואז עומדים בגב זקוף‬
‫ומכריזים על ייעודכם בפני העולם כולו.‬ ‫זה ברור?‬
‫אבל מה אם...‬ ‫-אין שאלות? מצוין.‬
‫מי ראשונה?‬ ‫-אני, אני, אני.‬
‫מכאן, בבקשה, מלכתי לעתיד.‬
‫אני היא אפל וייט,‬
‫ואני נשבעת להגשים את ייעודי כשלגייה הבאה.‬
‫מושלם.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫אני בראייר ביוטי,‬
‫ואני נשבעת ללכת בעקבותיה של אמי‬
‫ולישון במשך מאה שנה.‬
‫אבל לפני שאעשה זאת,‬ ‫אני מתכוונת לנצל כל רגע.‬
‫ואם כבר מדברים,‬ ‫בואו לחדר שלי בערב שישי.‬
‫אנחנו נעיף את הגג...‬ ‫-הבא בתור.‬
‫שלום. צ'רמינג. דרינג צ'רמינג.‬
‫אני נשבע להיות בדיוק כמו אבי,‬ ‫המלך צ'רמינג.‬
‫אמיץ, נאה, טוב לב, נאה,‬
‫מתחשב ונאה.‬ ‫-הבא בתור.‬
‫אני רייבן קווין,‬
‫ואני נשבעת להגשים את ייעודי כ...‬
‫יש לי שאלה.‬ ‫-מה?‬
‫אני סתם תוהה מה יקרה‬ ‫אם לא ארצה להישבע.‬
‫היא חייבת לעשות את זה.‬
‫כלומר, אם היא לא תרעיל אותי, אני לא אירדם.‬
‫הנסיך שלי לא ינשק אותי‬ ‫ולעולם לא אהיה מלכה,‬
‫ולעולם לא אזכה לחיות‬ ‫"באושר ובעושר עד עצם היום הזה"!‬
‫רייבן, השכיחי מלבך את הרעיון המסוכן הזה.‬
‫המשיכי.‬
‫אני חייבת ללכת.‬
‫מה?‬ ‫-מה בנוגע לייעוד שלה?‬
‫החוקים הם... החוקים!‬
‫וכך, אפל ברחה למצוא מחסה‬ ‫באותו לילה ביער הקסום‬
‫ותהתה מה יעלה בגורלה‬ ‫אם רייבן לא תתחייב לייעודה.‬
‫המנהל גרים?‬ ‫-סליחה שהבהלתי אותך, יקירתי.‬
‫אני רוצה שתפקחי עין‬ ‫על השותפה שלך לחדר, רייבן.‬
‫עלינו ללכת בנתיב שסללו לפנינו.‬
‫זאת הדרך היחידה לשמור‬ ‫על שלומו של העולם שלנו.‬
‫בבקשה, השגיחי על רייבן ושכנעי אותה.‬
‫אני יודע שתעשי כל מה שנדרש לשם כך.‬
‫אני...‬
‫וכך, על סף אסון כבד‬ ‫העלול ליפול על תיכון "אבר אפטר"...‬
‫את תמיד חייבת להיות כל כך דרמטית?‬
‫אתה תמיד חייב להרוס‬ ‫את הסופים המאיימים שלי? כלומר...‬
‫את תמיד עומדת לצדם של בני המלוכה.‬ ‫-אני ידועה בסופים שלי.‬
‫וכך הגענו ליום המורשת.‬
‫היום שבו התלמידים נשבעים‬ ‫לעיני כל העולם הקסום‬
‫ללכת בעקבות הנתיבים שסללו‬ ‫הוריהם האגדיים.‬
‫או לא.‬ ‫-ברצינות? אני זו שמקריינת.‬
‫מאדי, את חייבת לעזור לי.‬
‫אני מרגישה שאני לא יכולה לחתום‬ ‫בספר האגדות,‬
‫אבל אני גם לא רוצה לאכזב את כולם.‬
‫ואל תשכחי את הקטע הזה של...‬
‫"אם לא תחתמי, הסיפור שלך ייעלם,‬
‫"ואת עלולה ליפול לתהום השכחה."‬
‫יש דבר כזה. זה בטח כואב.‬ ‫-אנחנו לא יודעות אם זה נכון.‬
‫אבל מה אם כן?‬ ‫-אבל מה אם לא?‬
‫אבל מה אם כן?‬ ‫-את לא עוזרת לי.‬
‫רק רגע. אני חושבת‬ ‫שאני יודעת מי יכול לעזור.‬
‫לא, תראי, אני בת מלוכה אמיתית.‬
‫רייבן! הנה את. אנחנו חייבות לדבר.‬
‫תחזרי!‬ ‫-אפל! לאן את הולכת?‬
‫אני חייבת לשכנע את רייבן לחתום בספר.‬
‫הגורל שלי תלוי בכך.‬
‫רייבן?‬
‫אם מישהו יודע את האמת על ספר האגדות,‬
‫זהו ג'יילס גרים.‬
‫נוצות וחברים, ביחד ולחוד.‬
‫הוא דובר חידתית. הוטל עליו כישוף מלמול‬
‫וזה גורם לו להישמע קצת קוקו.‬
‫הוא אומר שהוא שמח לראות אותנו כאן.‬ ‫-תשאלי אותו על הספר.‬
‫אם לא אחתום בו, באמת... איעלם?‬
‫האם כיסא מוזיקלי יכול לשנות מנגינה‬
‫כשחורתים על לוח צור בעצם ישנה?‬
‫המלך ששר עם דפי השמים,‬
‫חושש יותר מדי מהשחר‬ ‫העולה בשקרים על המים.‬
‫הוא אומר שמשהו לא בסדר בספר.‬
‫ושאם לא תחתמי, הסיפור שלך...‬
‫מה? מה?!‬
‫או, סליחה.‬
‫אם לא תחתמי, הסיפור שלך יימשך.‬
‫באמת? זה נפלא.‬
‫אני חושבת.‬ ‫-את חושבת?‬
‫היי, חידתית היא לא שפה מדויקת.‬
‫סוף סוף הגיע יום המורשת.‬
‫הבאה לעלות היא אפל וייט.‬
‫אני היא אפל וייט, בתה של שלגייה,‬
‫ואני נשבעת אמונים לייעודי.‬
‫- אפל וייט -‬
‫הבאה בתור היא רייבן קווין.‬
‫אני היא רייבן קווין,‬ ‫בתה של המלכה המרושעת,‬
‫ואני נשבעת...‬
‫אני...‬ ‫-קדימה, תעשי את זה.‬
‫אני היא רייבן קווין,‬
‫ואני אקבע את ייעודי בעצמי.‬
‫ה"באושר ועושר" שלי מתחילים ברגע זה.‬
‫רייבן עשתה את זה!‬
‫אני עדיין כאן. לא נעלמתי.‬
‫איך את יכולה להיות כל כך אנוכית?‬
‫אני מצטערת, אפל, אבל אני...‬
‫עצרו הכול!‬
‫לא ידעתי שאני יכולה לעשות את זה.‬
‫אני מצטערת, אפל,‬
‫אבל אני לא רוצה‬ ‫שמישהו אחר יגיד לי מה להיות.‬
‫אני רוצה לגלות את זה בעצמי.‬ ‫את לא מבינה?‬
‫עכשיו אני לא היחידה שיכולה‬ ‫לבחור בעצמה את הייעוד שלה.‬
‫כולנו יכולים. אפילו את.‬
‫אבל אני לא רוצה לבחור ייעוד חדש.‬ ‫אהבתי את זה שהיה לי.‬
‫ובגללך, יכול להיות שזה לא יקרה.‬
‫אבל יכול להיות שכן.‬
‫אני לא יודעת. אני... אני לא יודעת.‬
‫את עדיין כאן. שום דבר לא נעלם.‬
‫אני יודעת וזו הרגשה טובה.‬
‫היחסים בין בני המלוכה למורדים ב"תיכון‬ ‫אבר אפטר" לעולם לא יהיו כשהיו‬
‫אחרי שרייבן התעקשה על מה שהיא מאמינה בו.‬
‫היא טעתה באמונה שלה.‬
‫היא לא כיבדה את הייעוד שלה‬ ‫וזה מפתה את הגורל.‬
‫תקשיבו, קריינים!‬ ‫אנחנו מנסות ליהנות מרגע יפה כאן!‬
‫רייבן לא מודעת לכוחות שהיא שחררה.‬
‫יש לעצור את זה לפני שהרעיון‬ ‫המסוכן שלה יתפשט.‬
‫- הסוף הוא רק ההתחלה... -‬
‫- יום המורשת: סיפורם של שני סיפורים -‬