‫- רייבן על הכוונת -‬
‫סליחה, פרופ' פייפר, תוכל להשמיע לנו‬ ‫את המלודיה הזאת שוב?‬
‫כמובן, יקירתי.‬
‫קיטי, את יודעת מה קורה כש...‬
‫בשם כל החולדות, שכחתי.‬
‫רייבן קווין, גשי, בבקשה,‬ ‫למשרדה של באבא יאגה.‬
‫אני?‬ ‫-כן, את.‬
‫גברת יאגה, הכול...‬
‫בסדר?‬
‫רייבן, שבי, בבקשה.‬
‫כיועצת בית הספר, מתפקידי לפגוש את...‬
‫התלמידים הבעייתיים.‬
‫מה? אני לא בעייתית.‬
‫המטרה שלנו היא להשיב אותך למסלול הנכון...‬ ‫כלומר, הלא נכון.‬
‫אתן לחברותייך להסביר.‬
‫רייבן, אני מתה עלייך אבל לפני כמה ימים‬
‫שפכת דיו שלא יורד בכביסה‬ ‫על שמלת הנשף החדשה שלי.‬
‫זה קרה בטעות.‬
‫היה לי לא נעים והתנצלתי מאה פעם.‬
‫את לא אמורה להתנצל. את מרושעת.‬
‫אבל מה אם אני לא רוצה...‬
‫רייבן, כרגע את צריכה רק להקשיב.‬
‫בראייר, את רוצה להסביר?‬
‫תקשיבו.‬
‫הקמתי משטח לקפיצת בנג'י בצריח המזרחי...‬
‫בראייר, הוקוס פוקוס! מאדי?‬
‫אני חושבת שרייבן מהממת ברשעותה‬ ‫בדיוק כמו שהיא.‬
‫ולא אמרת לי שבאנו לכאן כדי לרדת עליה.‬
‫אמרת שנערוך מסיבת תה.‬
‫כן. שיקרתי.‬
‫עוד לא שמענו את ליזי הארטס.‬
‫ערפו את ראשה.‬
‫שקט, כולם!‬
‫זה מה שאנחנו מצפים לראות ממלכה מרושעת.‬
‫אני חושב שהתקדמנו יפה מאוד.‬
‫אבל איך אני חוזר לעצמי?‬
‫אני לא רוצה להיות איש-תרנגול!‬
‫- מראה על אמת -‬
‫היי, אפל, את יכולה לא לשיר בבוקר?‬
‫או בכל זמן אחר?‬ ‫-את כזאת ליצנית.‬
‫מראה, מראה, חכמה מעל לכל דמיון,‬ ‫מי היפה ביותר בתיכון?‬
‫את, אפל וייט.‬
‫המראה הכי נפלאה בעולם.‬
‫אני הולכת לשאול תכשיטים מבראייר.‬ ‫כבר חוזרת.‬
‫אולי קסם יצליח לעשות כאן שינוי.‬
‫לא.‬
‫מראת קסמים, מה דעתך?‬ ‫-מה דעתי?!‬
‫המראה שלי! קרה משהו כשלא הייתי?‬
‫לא. לא שאני זוכרת.‬
‫זה ממש כישלון של אגדה.‬
‫בואי, נלך למצוא לך מראה אחרת.‬
‫המראה שלי? הנה.‬ ‫-מה?‬
‫אין לך מראה גדולה יותר?‬
‫אף פעם אין לדעת מתי את צריכה‬ ‫להיראות טוב בשטח.‬
‫אני מתקשה למצוא מראה מושלמת.‬
‫כמה מהן צרות מדי או רחבות מדי.‬
‫אני לא אוהבת את המסגרות.‬
‫את רוצה לשאול את המראה שלי?‬
‫בסדר, אבל תני לי לבדוק רק עוד פעם אחת.‬
‫אין סיכוי שתרחיקי אותה ממנו.‬
‫כן, אני יודעת.‬ ‫-בסדר.‬
‫זה הדבר הכי גרוע שיכול לקרות למישהו.‬
‫אפל, אני שברתי את מראת הקסם שלך.‬
‫אני יודעת.‬ ‫-את מה?‬
‫את אמורה להיות האדם‬ ‫הכי מרושע שהיה אי פעם.‬
‫הנחתי שעשית את זה ואז שיקרת.‬
‫עד שהמראה החדשה שלי תגיע,‬ ‫אני יודעת איך תוכלי לפצות אותי.‬
‫זה הדבר המושלם לשיעור כתרמתיקה?‬
‫כמובן שכן, היפה ביותר ב...‬
‫נורא כבד.‬
‫אל תצאי מהדמות.‬
‫אני לא רוצה לקרוא לך "היפה ביותר" כל הזמן.‬
‫בחייך, תהיה שותפה מרושעת טובה.‬
‫- הנה באה קופיד -‬
‫קבלו את סי-איי קופיד,‬ ‫בתו המאומצת של ארוס, אל האהבה.‬
‫כרגע היא לומדת בתיכון מונסטר‬ ‫אבל היא עומדת לגלות‬
‫שבית ספר אחר זקוק לכישוריה המיוחדים.‬
‫גורל האגדות אינו ודאי כעת כלל.‬
‫האם הנסיכות ימצאו את הנסיכים שלהן?‬
‫האם התלמידים המורדים‬ ‫יצליחו למצוא אהבת אמת?‬
‫היחסים האלה זקוקים לעזרתה של קופיד‬ ‫כדי להסתיים באושר ובעושר.‬
‫שלום, גבירה נאווה של אהבה.‬
‫שמי הופר קרוקינגטון השני,‬
‫ואני זקוק נואשות לעצתך.‬
‫אני יודעת בדיוק מה צריך כל קרפד‬ ‫כדי להיהפך לנסיך.‬
‫לא, גברתי! רגע!‬
‫מה קורה? את קופיד.‬
‫לדעתי צריך לקרוא לך קופיד-מותק.‬
‫כשאני מסתבך בדיבור, אני נהפך בחזרה.‬
‫לעזאזל. לו רק כישוריי הפואטיים‬ ‫נשארו איתי גם בדמות אדם.‬
‫אבל יופייה של בראייר הכשיל את לשוני.‬
‫אתה יודע מה? אני אטפל בזה.‬
‫ספר לי איך אתה מרגיש כלפי בראייר.‬
‫טוב, אף אחת לא יכולה...‬
‫הופר. רגע, אתה המעריץ הסודי‬ ‫שרצה לפגוש אותי?‬
‫תשמע, בהתחלה שלחת לי סלסילה‬ ‫של זבובים מצופים בשוקולד,‬
‫ואחר כך זר מסריח של עשבי ביצה.‬
‫אני מצטערת, אבל אני לא רוצה‬ ‫ללכת איתך לנשף.‬
‫בראייר המתוקה שלי.‬
‫יופיו של הלילה חסר ערך בהשוואה ליופייך.‬
‫הופר, אף פעם לא שמתי לב לצד הזה שבך.‬
‫היי, קופיד.‬
‫דקסטר.‬
‫אתה רוצה להגיד עוד משהו?‬
‫את כזאת חתיכה.‬
‫כלומר... כלומר... לעזאזל!‬
‫או, קווה-קווה.‬
‫- מאדי מתמודדת -‬
‫כולם בבית הספר מדברים‬ ‫על הבחירות למועצת התלמידים,‬
‫אבל יש רק מועמדת אחת לנשיאות.‬ ‫איש לא מתמודד מולה שוב.‬
‫אפל וייט.‬
‫בלונדי, אף אחת לא מתמודדת מולי‬
‫אבל אני בכל זאת מתכוונת‬ ‫לעבוד במלוא הכיתור.‬
‫אני אנצל את שעת העימות כדי לפרוס‬ ‫את תוכנית הנשפים המלכותיים שלי,‬
‫אירועי הצדקה המלכותיים,‬ ‫אירועי חלוקת המזון המלכותיים.‬
‫מלכותי פה ומלכותי שם.‬
‫כמה נפלא היה לו מישהי אחרת...‬ ‫-אני אעשה את זה.‬
‫אני אתמודד מול אפל על הנשיאות.‬ ‫-מה זה?‬
‫בחרו במאדי! בחרו בי!‬
‫כובעים על פני כתרים. בחרו במאדי.‬
‫היי, רייבן.‬
‫דקסטר, בחר בי!‬
‫כלומר, יופי. תודה רבה על הסיכה.‬
‫אנחנו מתחילים, חבריי מהאגדות.‬
‫עימות המתמודדות לנשיאות‬ ‫מועצת התלמידים של "תיכון אבר אפטר".‬
‫שאלה ראשונה לאפל וייט.‬
‫מדוע שמישהו יבחר שלא להצביע לך?‬
‫הרשו לי לומר שאני אפקח‬ ‫על מה שקורה בבית הספר‬
‫בדיוק כמו שאפקח על הממלכה‬ ‫העתידית שלי. בצורה מושלמת.‬
‫ומאדי, השאלה שלך היא,‬ ‫מדוע את מתמודדת נגד אפל?‬
‫יצאת.... מדעתך?‬
‫כן, ותודה ששמת לב.‬
‫אם הסנאי אוכל בלוטים אבל לא סטייקים גם,‬
‫כמה מים נדרשים כדי למלא את האגם?‬
‫סליחה?‬
‫שמעתם אותנו.‬ ‫-אפל היתה הנשיאה מספיק זמן.‬
‫מאדי מטורפת.‬
‫שקט!‬
‫יש לי רעיון מ-תה-ריף.‬
‫יהיה ממש נפלא אם המועצה תוכל‬ ‫להרחיב את דלתות הכניסה לטירה‬
‫למען אלה שאינם כל כך קטנים.‬
‫אני חושבת שנוכל לעשות זאת,‬ ‫אבל אצטרך לבדוק עם השותפה שלי לנשיאות.‬
‫כדי לפתוח לרווחה את מאורת הדוב בטעות,‬
‫האם נשנה את השפל והגאות?‬
‫מה שהיא אמרה.‬
‫דקס? דקסטר?‬
‫- לתפוס את רייבן -‬
‫דקסטר צ'רמינג!‬
‫קמתי! כלומר, שלום, קופיד.‬
‫מה קורה איתך?‬
‫או, רייבן.‬
‫בראייר עורכת מסיבה ביום שישי,‬
‫ואני רוצה להזמין את רייבן‬ ‫אבל אני פוחד לפשל.‬
‫יש בנות אחרות בבית הספר.‬
‫תבקשי מרייבן לצאת איתי?‬ ‫-זה לא מה שהתכוונתי.‬
‫הלוואי שהייתי דומה יותר לאחי.‬
‫לו הייתי דרינג צ'רמינג הנפלא, הבנות היו‬ ‫נופלות לרגליי, פשוטו כמשמעו.‬
‫אולי תאמן את כישורי "הצעת הדייט" שלך‬ ‫על החברים שלך?‬
‫זה רעיון מעולה. אין כמוך.‬ ‫-מה עם נשיקת תודה קטנה...?‬
‫אמנות הזימון. לגרום לדברים להופיע יש מאין.‬
‫היי, בראייר, לו אמרתי משהו כמו,‬ ‫"רוצה לצאת איתי?" היית מסכימה?‬
‫נו, באמת.‬
‫אז... זה כאב?‬ ‫-מה כאב?‬
‫ליפול מהשמים. כי, מאדי, את מלאך.‬
‫גם אתה מדבר חידתית?‬
‫נו, באמת.‬
‫אז... בסוף השבוע הזה. את, אני?‬
‫נו, באמת!‬
‫אני יכולה לשבת?‬
‫רייבן. גם את עולה לכאן?‬
‫זה המקום הכי טוב בבית הספר‬ ‫לצפות ממנו בשקיעה.‬
‫היי, רוצה לבוא איתי למסיבה‬ ‫של בראייר ביום שישי?‬
‫מה?‬ ‫-אני מעדיפה ללכת עם חבר.‬
‫ככה זה פחות מלחיץ, מבין אותי?‬
‫מעולה. נתראה ביום שישי.‬
‫יש!‬
‫אני הולך למסיבה עם רייבן קווין!‬
‫דקס!‬ ‫-זה הצליח. אין כמוך.‬
‫- תיכון אבר אפטר -‬
‫- מסיבת הלימודים של בראייר -‬
‫שמעת נכון, רייבן קווין.‬
‫פרופ' רמפלסטיצקין, זה ממש לא הוגן.‬
‫אתה לא יכול לבחון אותנו‬ ‫על פרקים אחד עד 34.‬
‫למדנו רק עד הפרק השני.‬
‫אני לא יכולה לשקר והאמת...‬ ‫זה לא נחמד במיוחד.‬
‫אתם לא יודעים על פרופ' רמפלסטיצקין?‬
‫בתחילת כל שנה הוא נותן מבחן קשה בטירוף.‬
‫התלמידים שלו חייבים לבקש תוספת נקודות,‬
‫וזה ממש כמו לטוות למענו זהב.‬
‫המבחן מחר בבוקר. תראו,‬ ‫אני כבר מקבלת קוצי לחץ.‬
‫טוב, אני יכולה ללמד אתכם.‬
‫אני לומדת לבדי מאז ומתמיד.‬
‫מדליק ברמה מלכותית.‬
‫בואו נתחיל עם היסודות הבסיסיים...‬
‫אם לא נצליח להעיר את בראייר,‬ ‫כולנו ניכשל במבחן.‬
‫חבל שהיא לא מתייחסת ללימודים‬ ‫ברצינות כמו למסיבות.‬
‫זהו זה.‬
‫היי, חבר'ה. מה קורה?‬ ‫-את, סוף סוף.‬
‫אבל עכשיו את חייבת להישאר ערה ולעזור לנו.‬
‫טוב, יש דבר אחד שתמיד מעיר אותי.‬
‫מסיבת לימודים.‬
‫כן!‬
‫היסודות הבסיסיים הם‬ ‫אבקת פיות ואש דרקון.‬
‫-אבקת פיות ואש דרקון.‬
‫תם הזמן. בואו נראה בכמה נכשלתם.‬
‫רייבן קווין, מאה.‬
‫אפל וייט, מאה.‬
‫סידר ווד, מאה. הנטר הנטסמן, מאה.‬
‫אסור לזלזל בכוחה של מסיבת לימודים.‬
‫מאה, מאה, מאה!‬
‫- נעליים קונים מהר -‬
‫הבאתי את הנעליים.‬
‫מה עם חיבוק לגיבור שלך?‬ ‫-אני מקווה שזה אתה, הנטר.‬
‫את יודעת שכן, חומד.‬
‫תודה רבה שהבאת אותן.‬
‫ועכשיו אתה צריך ללכת.‬
‫מצטערת, חומד,‬
‫אבל יש לי פחות משעה לסדר‬ ‫את הנעליים החדשות בתצוגה.‬
‫בלונדי ובראייר אמורות להגיע בכל רגע,‬
‫ואסור שהן יידעו עלינו.‬
‫טוב, אז אולי...‬ ‫-נשמע מעולה.‬
‫אין כמוך.‬ ‫-נוכל ללכת לשתות קפה?‬
‫ועכשיו אני כאן.‬
‫תודה על העזרה, בנות.‬ ‫טוב, אין לנו הרבה זמן.‬
‫אין שום בעיה, אשלין.‬
‫אני רואה שהתקנת את המדפים והייתי מעבירה‬ ‫אותם חמישים ס"מ לשמאל‬
‫כדי שהאור הטבעי יפגע בנעליים‬ ‫ויעניק להן אפקט של הילה.‬
‫בדיוק כמו שצריך, נכון?‬
‫אני מניחה.‬
‫בראייר? מה דעתך?‬
‫פסקי!‬
‫בסדר, איך שאתה רוצה!‬
‫ובדיוק בגלל זה כולם מגזימים‬ ‫בשבחיהן של נעלי הזכוכית.‬
‫פסקי?‬
‫זה היה הקש האחרון.‬
‫הספקנו לפרוק רק קופסה אחת‬
‫והחנות נפתחת בעוד פחות מדקה.‬
‫אין סיכוי שנספיק.‬
‫אתה יכול לברוח, פסקי,‬ ‫אבל לא תוכל להסתתר!‬
‫הנטר, לא!‬
‫אז מה? נקבל נעליים בחינם‬ ‫בתמורה לעזרה, או מה?‬
‫אתה מוכן לחיבוק, גיבור?‬
‫מה דעתך על נשיקה?‬
‫פסקי!‬
‫וכך מצאתי את עצמי,‬ ‫פרופ' ג'ק בי נימבל...‬
‫- סידר ווד תשמח לשקר -‬
‫...עומד לקפוץ מעל הפמוט,‬ ‫כשהבנתי שזה כלל אינו פמוט,‬
‫אלא קן של גורי דרקונים נושפי אש.‬
‫שיעורי הבית שלכם הם לכתוב אגדה בעצמכם.‬
‫העניין הוא ש...‬
‫מכיוון שהוטלה עליי קללה שלא מאפשרת לי‬ ‫לשקר, אני לא טובה בכיפוף האמת.‬
‫אם כך, נסי למצוא סיפור אמיתי‬
‫שיהיה דרמטי במיוחד ויישמע כמו אגדה.‬
‫מושלם. רגע, איפה אפשר למצוא אחד כזה?‬
‫וואו, איזה שרירים גדולים יש לך.‬
‫כדי לחבק אותך טוב יותר.‬
‫רק רגע אחד. אתם יוצאים.‬
‫מה? לא, זה מטופש. כמובן שלא.‬
‫פיקניק רומנטי?‬
‫עוגות בצורת לבבות? בחייכם.‬
‫אלה לא רומנטיים. דוד שלי אפה אותם.‬
‫ומה בנוגע לזה?‬ ‫ראשי התיבות שלכם ולב מסביב?‬
‫אנחנו לא עשינו את זה.‬
‫בטח... הנקר ההוא עשה את זה.‬
‫נקר רע.‬
‫בסדר, אז מה בנוגע לזה?‬
‫"אשלין, אני כל כך שמח שאנחנו‬ ‫יוצאים בחשאי.‬
‫"באהבה, הנטר הנטסמן."‬
‫כלומר, בחייכם.‬
‫אתה כתבת את זה לי?‬
‫כשפרופ' נימבל ישאל אותי‬ ‫אם קרה משהו דרמטי היום,‬
‫אני אצטרך לספר לכולם עליכם.‬ ‫אני לא יכולה לשקר.‬
‫מה נעשה? כולם יידעו.‬
‫רק רגע. אני חושבת שיש לי רעיון.‬
‫יצאתי לטייל ביער וראיתי משהו ממש מדהים.‬
‫ראיתי את הנטר ואשלין‬ ‫והם יצאו לפיקניק רומנטי.‬
‫הילדה הזאת מטורפת.‬
‫בכל הדרכים הטובות שיש.‬
‫זה היה כל כך ברור. כלומר, בחייכם.‬
‫- החתול שצעק זאב -‬
‫אני מצטערת, קרמיין. הייתי שמחה להתחרות‬ ‫שוב אבל אני צריכה לחזור לבית הספר.‬
‫האוזניים שלי. לך למצוא את הלהקה שלך.‬
‫ניצחת את הזאב ההוא במירוץ.‬
‫איך את עושה את זה?‬
‫כולי אוזן.‬
‫קיטי, אסור לך לספר על זה לאף אחד.‬
‫סריס?‬
‫רייבן? תני לי לנחש. את...‬ ‫-כן.‬
‫את רוצה לדבר על זה?‬ ‫-אני רק...‬
‫אני מניחה שייקל עליי אם אספר למישהו.‬
‫המשפחה שלי מסתירה סוד.‬
‫אמא שלך, כיפה אדומה,‬ ‫התחתנה עם הזאב הרע?‬
‫אל תדאגי, אני לא אגיד מילה.‬
‫את לא זו שמדאיגה אותי.‬
‫נרוץ בהקפות היום,‬
‫וזה יועיל לכם מאוד כשאיזה אופה מטורף‬ ‫ינסה לאכול אתכם.‬
‫טוב, למקומות, היכון...‬
‫קיטי.‬
‫או, לא.‬
‫אז, סריס!‬
‫יש משהו שאת רוצה... לספר לנו?‬
‫אני לא מאמינה שכישוף המהירות שהטלתי‬ ‫על הנעליים שלך הצליח.‬
‫מה?‬ ‫-אני אראה לך.‬
‫לא! היי!‬
‫רייבן, תודה.‬
‫אל תדאגי, קיטי, זה ייגמר.‬
‫בסופו של דבר.‬
‫- סיפורו של יום המורשת -‬
‫והנה הוא הגיע. יום המורשת.‬
‫היום שבו תלמידי תיכון "אבר אפטר"‬ ‫חותמים בספר האגדות‬
‫ונשבעים ללכת בנתיבים‬ ‫שסללו הוריהם האגדיים.‬
‫או לא.‬
‫ברצינות? אני מקריינת כאן.‬
‫מאדי, את חייבת לעזור לי.‬
‫אני מרגישה שאני לא יכולה לחתום‬ ‫בספר האגדות,‬
‫אבל אני גם לא רוצה לאכזב את כולם.‬
‫ואל תשכחי את הקטע הזה של...‬
‫"אם לא תחתמי, הסיפור שלך ייעלם,‬
‫"ואת עלולה ליפול לתהום השכחה."‬
‫יש דבר כזה. זה בטח כואב.‬ ‫-אנחנו לא יודעות אם זה נכון.‬
‫אבל מה אם כן?‬ ‫-אבל מה אם לא?‬
‫אבל מה אם כן?‬ ‫-את לא עוזרת לי.‬
‫רק רגע. אני חושבת‬ ‫שאני יודעת מי יכול לעזור.‬
‫לא, תראי, אני בת מלוכה אמיתית.‬
‫רייבן! הנה את. אנחנו חייבות לדבר.‬
‫תחזרי!‬ ‫-אפל! לאן את הולכת?‬
‫אני חייבת לשכנע את רייבן לחתום בספר.‬
‫הגורל שלי תלוי בכך.‬
‫רייבן?‬
‫אם מישהו יודע את האמת על ספר האגדות,‬
‫זהו ג'יילס גרים.‬
‫נוצות וחברים, ביחד ולחוד.‬
‫הוא דובר חידתית.‬
‫הוטל עליו כישוף מלמול‬ ‫וזה גורם לו להישמע קצת קוקו.‬
‫הוא אומר שהוא שמח לראות אותנו כאן.‬
‫תשאלי אותו על הספר.‬
‫אם לא אחתום בו, באמת... איעלם?‬
‫האם כיסא מוזיקלי יכול לשנות מנגינה‬
‫כשחורתים על לוח צור בעצם ישנה?‬
‫המלך ששר עם דפי השמים,‬
‫חושש יותר מדי מהשחר‬ ‫העולה בשקרים על המים.‬
‫הוא אומר שמשהו לא בסדר בספר.‬
‫ושאם לא תחתמי, הסיפור שלך...‬
‫מה? מה?!‬
‫או, סליחה.‬
‫אם לא תחתמי, הסיפור שלך יימשך.‬
‫באמת? זה נפלא.‬
‫אני חושבת.‬ ‫-את חושבת?‬
‫היי, חידתית היא לא שפה מדויקת.‬
‫סוף סוף הגיע יום המורשת.‬
‫הבאה לעלות היא אפל וייט.‬
‫אני היא אפל וייט, בתה של שלגייה,‬
‫ואני נשבעת אמונים לייעודי.‬
‫- אפל וייט -‬
‫הבאה בתור היא רייבן קווין.‬
‫אני היא רייבן קווין,‬ ‫בתה של המלכה המרושעת,‬
‫ואני נשבעת...‬
‫אני...‬ ‫-קדימה, תעשי את זה.‬
‫אני היא רייבן קווין,‬
‫ואני אקבע את ייעודי בעצמי.‬
‫ה"באושר ועושר" שלי מתחילים ברגע זה.‬
‫אוי ואבוי.‬
‫רייבן עשתה את זה!‬ ‫-תודה לאל.‬
‫אני עדיין כאן. לא נעלמתי.‬
‫איך את יכולה להיות כל כך אנוכית?‬
‫אני מצטערת, אפל, אבל אני...‬
‫עצרו הכול!‬
‫לא ידעתי שאני יכולה לעשות את זה.‬
‫אני מצטערת, אפל,‬
‫אבל אני לא רוצה‬ ‫שמישהו אחר יגיד לי מה להיות.‬
‫אני רוצה לגלות את זה בעצמי.‬
‫את לא מבינה?‬
‫עכשיו אני לא היחידה שיכולה‬ ‫לבחור בעצמה את הייעוד שלה.‬
‫כולנו יכולים. אפילו את.‬
‫אבל אני לא רוצה לבחור ייעוד חדש.‬
‫אהבתי את זה שהיה לי.‬
‫ובגללך, יכול להיות שזה לא יקרה.‬
‫אבל יכול להיות שכן.‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אני... אני לא יודעת.‬
‫את עדיין כאן.‬
‫שום דבר לא נעלם.‬
‫אני יודעת וזו הרגשה טובה.‬
‫היחסים בין בני המלוכה למורדים‬ ‫ב"תיכון אבר אפטר"‬
‫לעולם לא יהיו כשהיו אחרי שרייבן‬ ‫התעקשה על מה שהיא מאמינה בו.‬
‫היא טעתה באמונה שלה.‬
‫היא לא כיבדה את הייעוד שלה‬ ‫וזה מפתה את הגורל.‬
‫תקשיבו, קריינים!‬
‫אנחנו מנסות ליהנות מרגע יפה כאן!‬
‫רייבן לא מודעת לכוחות שהיא שחררה.‬
‫יש לעצור את זה לפני שהרעיון‬ ‫המסוכן שלה יתפשט.‬
‫אנחנו חוזרים יום אחרי יום המורשת.‬
‫- היום שאחרי -‬
‫והיחסים בין המורדים לבני המלוכה‬
‫הם הכול חוץ מאגדה.‬
‫רייבן הרסה לגמרי את יום המורשת, לדעתי.‬
‫היי, רייבן רוצה לכתוב בעצמה‬ ‫את ה"באושר ועושר" שלה,‬
‫ולא לקבל פקודות מבני המלוכה.‬
‫או, באמת.‬
‫כולנו ראינו מה באמת קרה ביום המורשת.‬
‫אם אני לא אקבל את הייעוד שאני רוצה,‬ ‫אני אוודא שאף אחד אחר לא יקבל גם!‬
‫אני אספר לכם איך זה קרה.‬
‫אני מציעה לגרש את המורדים‬ ‫לבית ספר מרושע משלהם.‬
‫יצאת מדעתך? זה לא מה שקרה.‬
‫אני יודע איך לטפל בזה בצורה בוגרת.‬ ‫בואו פשוט נתעלם מהם.‬
‫בסדר.‬
‫לעזאזל, לא עשיתם את זה.‬
‫אם ככה, זה מתחיל.‬
‫או, לא!‬ ‫-לא...‬
‫אנחנו חייבות לעצור אותם.‬
‫אני אטפל בזה.‬
‫אני יודעת שהיה קשה קצת בזמן האחרון,‬
‫ושאפל ואני לא מסכימות זו עם זו.‬
‫אבל אנחנו לא רוצות‬ ‫שהחברים שלנו יריבו בגלל זה.‬
‫אני שמחה שהסכמנו על משהו.‬ ‫-גם אני.‬
‫חוץ מזה, זה לא שאנחנו באמת‬ ‫יכולים לשכתב את הייעוד שלנו.‬
‫לנו יש סופים טובים. לך לא.‬
‫באמת?‬
‫בסדר.‬
‫זה מה שאנחנו עושות עכשיו?‬
‫אתה רואה מה רייבן עשתה?‬ ‫ביה"ס לעולם לא יהיה כמו שהיה.‬
‫בדיוק, ואני חושב שזה טוב. טוב כמו באגדות.‬
‫בחייך, רייבן. מה קרה?‬
‫אפל ממש כועסת בגלל יום המורשת.‬
‫- המחליף של רייבן -‬
‫הלוואי שיכולתי לעשות משהו‬ ‫כדי לשפר את ההרגשה שלה.‬
‫כמו כל הנסיכות באגדות, היא זקוקה לאויבת‬
‫שתהיה היין מול היאנג שלה‬ ‫ותגרום לה להרגיש שלמה.‬
‫אז אני צריכה למצוא מישהו‬
‫שיחליף אותי כיריב האגדה של אפל.‬
‫אני אעשה את זה.‬
‫תמיד חלמתי‬
‫להיות החזיר המרושע ביותר‬ ‫שהיה אי פעם בבית הספר הזה.‬
‫היי, רייבן, עשיתי משהו שטני.‬
‫החלפתי את החרדל הצהוב בחרדל חום.‬
‫וואו, הנקניקיות האלה מעולות.‬
‫נכון. אני חושב שזה בגלל החרדל החדש.‬
‫בסדר. אני אפיל בלונים ממולאים בגז מסוכן‬
‫על התלמידים התמימים.‬
‫באמת? באיזה גז מילאת אותם?‬
‫הליום.‬ ‫-בסדר.‬
‫הליום אינו מסוכן. הוא גורם לזה.‬
‫שמעתי שאת מחפשת מחליפה מרושעת‬ ‫כדי לשמח אותי.‬
‫זה כל כך מרושע.‬
‫סליחה?‬ ‫-את ואני אמורות להיות חברות-אויבות.‬
‫אבל אני לא רוצה.‬ ‫אני רוצה לבחור את הייעוד שלי בעצמי.‬
‫למה את לא מבינה את זה?‬ ‫-אני לא מאמינה שאת עושה את זה.‬
‫בנות!‬
‫שלום. אני לא רוצה להיות‬ ‫המלכה המרושעת יותר.‬
‫לא אמרת שזה החלום הגדול שלך?‬ ‫-זה? זה נכון רק להבוקר.‬
‫עכשיו אני רוצה להיות בלונאי-רוע!‬
‫וכך המאבק נמשך בתיכון "אבר אפטר".‬
‫אולי הבעיות ייפתרו כבדרך קסם.‬
‫כן, כשחזירים ילמדו לעוף.‬
‫- הסוף הוא רק ההתחלה... -‬
‫- פרק ראשון -‬