‫- חג ההכתרה -‬
‫ברוכים הבאים, חברים,‬ ‫לעולמו של תיכון "אבר אפטר".‬
‫היום נספר לכם על אירוע מיוחד במינו,‬ ‫חג ההכתרה.‬
‫זוהי חופשת לימודים שבה תיכון‬ ‫"אבר אפטר"‬
‫מציג את התלמידים האגדיים שלו במיטבם.‬
‫הכול מתחיל במצעד חג ההכתרה.‬
‫ומי יכול לשכוח את המשחק הגדול‬ ‫של אליפות הכדור-ספר?‬
‫אקסים אתכן אחר כך.‬
‫או את נשף חג ההכתרה.‬
‫שבו יוכתרו מלך ומלכת החג.‬
‫בתיכון "אבר אפטר" יש קסם של תלמידים‬ ‫שהנעליים האלה מתאימות להם.‬
‫והשנה, ההצבעות ייעשו באמצעות הראי-נט.‬
‫אני והמפרי דמפטי אחראים לכך.‬
‫תן לי לחסוך לך זמן, אח קטן.‬
‫אני די בטוח שאני אבחר למלך חג ההכתרה.‬
‫אחרי הכול, אני נאה.‬
‫היי, רייבן. כבר הצבעתי ברשת‬ ‫למלכת חג ההכתרה‬
‫ובחרתי בך.‬
‫באמת? למה בחרת בי?‬
‫אני תמיד מנצחת באירועים האלה ו...‬
‫טכנית, את באה משושלת ארוכה של מלכות.‬
‫תודה. אני ממש שמחה ששינית גישה.‬
‫כלומר, אני בתה של המלכה המרושעת‬ ‫וגם מורדת,‬
‫אבל אני לא בהכרח עושה צרות.‬
‫רייבן קווין, גשי מיד, בבקשה,‬ ‫למשרדו של המנהל.‬
‫אפשר להציע לך משהו? חביתת ביצת דרקון?‬
‫לא, זה בסדר.‬
‫גב' טרולסוורת', חביתת ביצת דרקון אחת.‬
‫ובכן, העלמה קווין, איך מתקדמת‬ ‫בימת חג ההכתרה שלך?‬
‫בסדר גמור.‬
‫נפלא, יקירתי.‬
‫אני יכולה לשאול אותך משהו?‬ ‫-כמובן.‬
‫למה אתה כל כך נחמד אליי?‬
‫מאז שלא חתמתי בספר האגדות ביום המורשת,‬
‫חשבתי שאתה... שאתה חושב‬ ‫שאני רק עושה צרות.‬
‫את? עושה צרות? כמובן שלא.‬
‫אבל מעניין שהזכרת את יום המורשת.‬
‫כידוע לך, חג ההכתרה הוא אחד‬ ‫הימים הבודדים בשנה‬
‫שמוציאים בו את ספר האגדות‬ ‫מהתיבה שהוא שמור בה‬
‫ומציגים אותו בפני הציבור.‬
‫זו הזדמנות מושלמת עבורך לשקול מחדש‬
‫ולחתום בו לעיני כל העולם.‬
‫אני מצטערת, אדוני המנהל,‬ ‫אבל קיבלתי החלטה ביום המורשת.‬
‫אני רוצה לקבוע את ייעודי בעצמי‬ ‫ולא ללכת בעקבותיה של אמי.‬
‫אם סיימנו, אני הולכת.‬
‫אתה רוצה את הביצה מבושלת?‬
‫או מטוגנת?‬
‫היא לא מבינה.‬
‫אנחנו חייבים להישאר נאמנים לסיפורים.‬
‫האחרון שייגע בעץ הלב הוא ביצת דודו.‬
‫בוא כבר, אח קטן.‬
‫תמיד נהיה החברים הכי טובים, נכון, מילטון?‬
‫כן, תמיד.‬
‫חג ההכתרה, סוף סוף.‬
‫המפתח. הדלת פתוחה.‬
‫מוכנה? אני רוצה לסיים כבר‬ ‫את בימת המצעד שלי.‬
‫ועשיתי הכול בלי לפגוע בשום פרח.‬
‫לפגוע בפרח?‬
‫היי, גם לצמחים יש רגשות.‬
‫את יכולה ללכת.‬ ‫אני צריכה לתפור את החצאית הזאת.‬
‫בסדר, נתראה שם.‬
‫האצבע שלי.‬
‫מי רוצה פיצה? טעמתי חתיכה והיא מצוינת.‬
‫או, פיצה לאוהבי הבשר.‬
‫תראו, נסיכי האגדות שלנו מדברים‬ ‫על אסטרטגיה לקראת המשחק הגדול.‬
‫אין דבר יותר טוב מלראות‬ ‫אותם מתנהגים בגבורה, נכון?‬
‫אין לנו שום סיכוי לנצח‬ ‫את תיכון בינסטוק בכדור-ספר.‬
‫או, אח קטן.‬
‫אל תדאג כל כך.‬
‫כמה קשה יהיה לנצח חבורה‬ ‫של אפונים קטנים?‬
‫בתיכון בינסטוק לומדים ענקים, דרינג,‬ ‫לא אפונים.‬
‫אז אנחנו בצרה רצינית, נכון?‬
‫הם יקרעו לנו את הצורה, כן!‬ ‫-היי, בחורים.‬
‫חשבתי לנסות להתקבל לנבחרת הכדור-ספר.‬
‫אני ממש מהירה.‬
‫זה נשמע ממש טוב...‬ ‫-אבל את בת!‬
‫אז מה? מה הקשר?‬
‫מצטער, סריס. עלמות מיועדות להצלה,‬ ‫לא למשחקי אגדות.‬
‫בנים!‬
‫שלום, טייני.‬
‫בחורים, נראה לי שיש לי רעיון‬ ‫איך לנצח את הענקים. בואו לכאן.‬
‫יופי של בימת מצעד, אפל.‬
‫היא ממש קסומה.‬
‫תודה, רייבן.‬
‫זה עץ התפוחים שאת משתמשת בו‬ ‫כדי להרעיל אותי.‬
‫או... שאולי תשתמשי בו כדי להרעיל אותי.‬
‫אפל...‬
‫זה בסדר, רייבן. את תתעשתי. אני בטוחה.‬
‫אתעשת?‬
‫ניסיתי להסביר לך את זה בכל דרך אפשרית.‬
‫אני רוצה לקבוע בעצמי את הייעוד שלי.‬
‫ולמען הכנות, בעניין הזה‬ ‫את מתנהגת ממש באנוכיות.‬
‫את... את חושבת שאני אנוכית?‬
‫כל מה שמעניין אותך הוא‬ ‫לחיות "באושר ובעושר עד עצם היום הזה".‬
‫את יודעת, רק מפני שלא הסכמת לחתום בספר,‬
‫כל הסיפורים שלנו עלולים להיעלם.‬
‫כולנו עלולים להיעלם.‬
‫כן, אבל זה לא קרה.‬ ‫-עדיין לא.‬
‫רייבן, אני לא רוצה שתחתמי בספר למעני.‬
‫אני רוצה שתחתמי בו‬
‫כדי שלא יקרה משהו רע לאנשים שאני אוהבת,‬
‫וזה כולל אותך.‬
‫לדעתי, את זו שמתנהגת באנוכיות.‬
‫בראייר?‬
‫בראייר.‬
‫קומי!‬
‫או, לא. כמה זמן ישנתי?‬
‫פספסת את הקמת הבימות.‬
‫אבל זאת אחת המסיבות הכי טובות של השנה.‬
‫זה בסדר. זה לא ש...‬ ‫-לא, זה לא בסדר.‬
‫ככה זה יהיה כשאשן במשך מאה שנה?‬
‫אני אפספס את כל הכיף ו...‬
‫ואת החברים שלי.‬
‫תמיד ידעת שזה מה שיקרה.‬
‫שאת תהיי היפהפייה הנרדמת הבאה.‬
‫אני יודעת, אבל... עכשיו זה פתאום... אמיתי.‬
‫טוב, עוד לא חתמת בספר האגדות.‬
‫אשלין!‬
‫תקשיבי, בראייר, לא תהיי האדם הראשון‬ ‫שמפקפק בייעוד שלו.‬
‫כלומר, אני חתמתי כבר ו...‬ ‫אני די מצטערת על זה.‬
‫מי יודע מה יקרה להנטר ולי?‬
‫אז את אומרת שאני לא צריכה לחתום?‬ ‫שכדאי לי... למרוד?‬
‫אני אומרת שיש לך אפשרות לבחור.‬
‫האם בחרתי נכון?‬
‫היי, מי זרק את זה?‬
‫טוב מאוד. זה מספיק רחוק.‬
‫כעת אתם עומדים לראות מבנה‬ ‫ייחודי מאוד בבית הספר שלנו.‬
‫הוא נקרא היכל המורשת.‬
‫גברת יאגה, איפה הוא?‬
‫טוב, היכל המורשת הוא מבנה קסום.‬
‫הוא מופיע רק בחג ההכתרה.‬
‫היכל המורשת מוקדש לכל אלה‬ ‫שהיו כאן לפניכם.‬
‫ההורים שלכם, בוגרי תיכון "אבר אפטר".‬
‫עכשיו, היאספו כולם מסביב לספר האגדות‬
‫ואספר לכם על אוצרות חג ההכתרה.‬
‫כשההורים שלכם היו תלמידים,‬ ‫הם קיבלו הזדמנות להשאיר מתנות‬
‫לילדים שייוולדו להם ושילמדו בבית הספר הזה.‬
‫כן, אז בואו נתחיל.‬
‫או, נעלי ריצה.‬
‫לדובים האלה אין שום סיכוי‬ ‫לתפוס אותי עכשיו.‬
‫תודה, אמא.‬
‫מדליק. סלסלת פיקניק‬ ‫עם מנעול ראי אלקטרוני.‬
‫מברשות שיער? יש לנו כבר מיליון...‬
‫מגניב.‬
‫כרית רכה במיוחד לתמיכה בצוואר. יופי.‬
‫משקפיים? אני לא מבינה. למה אבא שלי...‬
‫רק רגע. אני לא יכולה לשקר‬ ‫וגם המשקפיים האלה לא יכולים.‬
‫אלה משקפי חשיפה.‬
‫אפשר לחשוב. הם בטח לא פועלים.‬
‫טוב, הם מספרים לי את האמת‬ ‫בכל הקשור לשמלה שלך,‬
‫ומתברר שהיא לא הנס כריסטיאן דיור‬ ‫אמיתית כמו שסיפרת לכולם.‬
‫אני... אני...‬
‫מה קיבלת, רייבן?‬
‫זה מטבע. באר המשאלות?‬
‫מה אני אמורה לבקש?‬
‫רגע, אני יודעת.‬
‫אני רוצה לדעת מה יקרה לחברים שלי‬ ‫אם לא אחתום בספר האגדות.‬
‫האחיות החורגות! רוצו!‬
‫לא!‬
‫ג'יילס, תראה.‬
‫המערה של העוג.‬
‫וואו. עדיף שנסתלק מכאן.‬
‫אתה פוחד?‬ ‫-כן.‬
‫אתה לא זוכר מה אבא סיפר לנו?‬
‫אף אחד לא נכנס לתוך המערה הזאת‬ ‫ויצא ממנה חי.‬
‫או, בחייך. זה בסך הכול סיפור.‬
‫לא כל הסיפורים אמיתיים.‬
‫מילטון, לא!‬
‫בסדר, טייני, אז מה הסוד שיעזור לנו‬ ‫לנצח את הענקים מתיכון בינסטוק?‬
‫לכל הענקים יש נקודת תורפה.‬
‫האצבעות הקטנות שלנו‬ ‫רגישות מאוד לדגדוגים.‬
‫אז מספיק שנעשה ככה?‬
‫חבר'ה! היי, חבר'ה!‬
‫ראיתם את אפל?‬ ‫-לא.‬
‫אבל את לא מעדיפה לבלות‬ ‫עם הבחורים הכי מגניבים באושר ועושר?‬
‫בהצלחה בהרפתקה שלך, גבירה נאווה.‬
‫ליזי, יש לך חמישיית פיות?‬
‫לא. ערפו את... רק רגע. אלה משקפי חשיפה?‬
‫הלוואי שיכולתי לשקר.‬
‫היי, ראיתן את אפל?‬
‫לא.‬ ‫-אני לא.‬
‫איפה היא?‬
‫אני רק אומרת שיש לנו ימים‬ ‫של אוכל צמחוני במזנון,‬
‫אז למה לא ימי אוכל בשרי?‬
‫אפל, הנה את. סוף סוף.‬
‫רייבן, תצטרכי לחכות לתורך. אני...‬
‫אני רוצה לחתום בספר האגדות.‬
‫אין מצב.‬ ‫-אין מצב.‬
‫הישיבה הסתיימה.‬
‫המנהל גרים, בחיים לא תאמין.‬
‫הדבר הכי קסום בעולם קרה.‬
‫באמת? ומהו?‬
‫אני רוצה לחתום בספר האגדות.‬ ‫-נכון שזה נפלא בכישוף?‬
‫ללא כל ספק.‬
‫מה גרם לך לשנות את דעתך?‬
‫אפל צדקה. התנהגתי באנוכיות.‬
‫אני לא רוצה שמשהו יקרה לחברים שלנו.‬
‫טוב, אני שמח שסוף סוף את רואה‬ ‫את הסיפור מנקודת המבט שלנו.‬
‫אני אדאג לארגן הכול.‬
‫מיליונים בעולם הקסום‬ ‫יצפו במצעד חג ההכתרה.‬
‫זה יהיה עיתוי מושלם עבורך להתחייב לייעודך.‬
‫מיליונים?‬
‫הייתם מאמינים, חובבי אגדות מושבעים?‬
‫רייבן קווין עומדת לחתום בספר האגדות.‬
‫זאת הבשורה האגדית ביותר מאז...‬
‫מאז שהיא לא חתמה בספר האגדות.‬
‫קודם כל, הנטלין.‬
‫זה הכינוי החמוד החדש שלי להנטר ולאשלין.‬
‫העניין הוא שכשרייבן החליטה לא לחתום‬ ‫חשבנו שיש תקווה... ליחסים בינינו.‬
‫כן. רגע, רייבן עומדת לחתום?‬
‫חומד, אתה חייב להתחיל לקרוא‬ ‫את הבלוגים בראי.‬
‫טוב, רייבן שכנעה אותי.‬
‫היא לא רוצה שמשהו יקרה לחברים‬ ‫הכי טובים שלה עד עצם היום הזה.‬
‫ומה רע-כובע בזה?‬
‫זה משנה הכול.‬
‫זה לא משנה כלום.‬
‫אני רק יכול להגיד שנותרו יומיים‬ ‫לבחירת מלך ומלכת חג ההכתרה.‬
‫אז, תתחברו לרשת ותצביעו!‬
‫אני?‬
‫טוב, אם רייבן חותמת בספר האגדות,‬
‫כל אחד מאיתנו ימלא את תפקידו.‬
‫ואני אשן... במשך מאה שנה.‬
‫וכך, לקראת חג ההכתרה,‬
‫הבנות השלימו את הכנת השמלות שלהן‬ ‫באולם המדידות.‬
‫הייתן מאמינות? רייבן עומדת לחתום.‬
‫זה כמו יום הולדת וחג הפרק החדש‬ ‫ויום משאלות הלב בעת ובעונה אחת.‬
‫קצת מהודק מדי, לא?‬
‫בכל אופן, כל החגים עטופים ביחד‬ ‫כמו מתנה אחת גדולה.‬
‫הבנו!‬
‫וואו, מה הוציא אותך מדעתך?‬
‫פשוט... זה לא כל כך קל כמו שאת‬ ‫גורמת לזה להישמע, אפל.‬
‫מה לא קל?‬ ‫-ללכת בעקבות ייעודנו.‬
‫נראה לך שאני באמת רוצה לישון מאה שנה?‬
‫טוב, באמת תפסידי את כל המסיבות הטובות.‬
‫זה מה שאתן חושבות עליי?‬ ‫שאני מעוניינת רק במסיבות?‬
‫אני לא רוצה לישון כי אני לא רוצה‬ ‫לאבד את כל החברים שלי.‬
‫אני אשאר לבדי.‬
‫איך נראה לכן שאני מרגישה?‬
‫האמת שלא חשבתי על זה.‬
‫אני כן.‬
‫ועכשיו את עומדת לחתום וזה משנה הכול.‬
‫אבל, בראייר, לכולנו יש תפקידים.‬
‫אין שום בעיה מבחינתך, אפל.‬ ‫את תורעלי לכמה זמן? שבוע?‬
‫בראייר, אני מצטערת שקשה לך...‬ ‫-אני שמחה בשבילך, אפל.‬
‫אני שמחה שרייבן עומדת לחתום,‬
‫אבל עכשיו אני חושבת‬ ‫שאני לא רוצה לחתום.‬
‫וואו, מילטון?‬
‫מילטון, מה יקרה אם העוג יתפוס אותנו?‬
‫זה סתם סיפור. אין דבר כזה...‬
‫ג'יילס?‬
‫ג'יילס!‬
‫כאן לאנס צ'רמינג עם חדשות "אקשן לנצח".‬
‫הבימות הראשונות חולפות ברחוב,‬
‫ונכון שהן ממש מכושפות?‬
‫אל תשכחו, חברים, המנהל מילטון גרים הבטיח‬
‫הפתעה מיוחדת מאוד בסופו של המצעד.‬
‫הצטרפו אלינו מאוחר יותר היום‬ ‫ותוכלו לגלות מהי.‬
‫בשידור חי מהחגיגה בבוק אנד,‬ ‫כאן לאנס צ'רמינג.‬
‫סיימנו.‬
‫וכך, כפי שרבים מכם זוכרים,‬
‫היתה לנו תקלה קטנה ביום המורשת.‬
‫אבל אני שמח להודיע שהבעיה נפתרה.‬
‫רייבן קווין תחתום בספר האגדות.‬
‫לא יכול להיות. מישהו כאן לא דובר אמת.‬
‫שמי רייבן קווין.‬
‫רייבן! רייבן!‬
‫ואני...‬ ‫-רייבן! רייבן!‬
‫העלמה ווד, הסתלקי.‬
‫רייבן, זה לא ספר האגדות האמיתי.‬
‫הוא מזויף.‬
‫כולם להירגע.‬
‫מתיחות ותעלולים הם מסורת בחג ההכתרה.‬
‫זו לא מתיחה. משקפי החשיפה שלי‬ ‫מגלים רק את האמת,‬
‫וזה לא ספר האגדות האמיתי.‬
‫להירגע.‬
‫העניין הזה הרחיק לכת.‬
‫העלמה קווין, זה הזמן לחתום בספר האגדות‬ ‫ולהתחייב לייעוד שלך.‬
‫אני מצטערת, אבל אם סידר אומרת‬ ‫שהספר מזויף, אני מאמינה לה.‬
‫רייבן, לא.‬
‫הייתי צריך לדעת שאיני יכול‬ ‫לבטוח בך, רייבן קווין.‬
‫בטח עשית את כל זה רק כדי‬ ‫לגרום לי להיראות רע.‬
‫לא. אני רוצה לחתום, באמת, אבל...‬
‫הסיפור הזה עדיין לא נגמר.‬
‫הם יודעים. הם יודעים שהחלפת ביניהם!‬
‫אני שואל אותך שוב.‬ ‫איפה החבאת את ספר האגדות האמיתי?‬
‫טוב, חג ההכתרה התחיל על נעל שמאל.‬
‫טוב, אם הספר מזויף, רייבן לא יכולה לחתום,‬
‫ואני לא צריכה להחליט מה לעשות.‬
‫אלא אם...‬
‫אלא אם מה?‬
‫אלא אם רייבן תחליט לחפש‬ ‫את ספר האגדות האמיתי.‬
‫היא לא תעשה את זה. נכון?‬
‫מאדי, את חייבת לעזור לנו‬ ‫למצוא את הספר האמיתי.‬
‫אולי כדאי שנדבר בחוץ כדי שקיטי לא תשמע.‬
‫אל תדאגי, כשהיא בשנת החתול שלה,‬ ‫שום דבר לא מעיר אותה.‬
‫את מוכנה לעזור?‬ ‫-כמובן.‬
‫רייבן עזרה לי להבין‬ ‫את הצד המלכותי של הסיפור,‬
‫ואני לא יכולה לסרב לה,‬
‫או לכוס תה משובח.‬
‫אם יש אדם אחד שיודע‬ ‫כל מה שקורה בבית הספר הזה,‬
‫הוא האדם שחי מתחת לבית הספר.‬
‫את מי אנחנו מחפשות בדיוק?‬
‫מהקן עד הים‬ ‫מגיעה ציפור המורכבת משלוש‬
‫כדי למצוא את האמת, היופי ואותי.‬
‫נפלא-כובע לראות גם אותך, ג'יילס.‬
‫ג'יילס גרים?‬ ‫-האחד והיחיד.‬
‫ידעתי שלמנהל היה אח, אבל...‬
‫נוצות וחברים, ביחד ולבד.‬ ‫-הוא אומר "שלום".‬
‫מה הוא עושה כאן למטה?‬
‫הוא דובר רק חידתית‬ ‫אז אנחנו לא באמת יודעות.‬
‫אבל אם ספר האגדות האמיתי נמצא בסביבה,‬
‫אין ספק שהוא יוכל לכוון אותנו.‬
‫דפים ופרקים וסימניות לכל עט‬
‫אך היכן יימצא החופש באמת?‬
‫הוא מדבר על הספר.‬
‫כדאי לכתוב את זה. תחזיקי, בבקשה.‬
‫אני יודעת שצריך להיות קלף כאן בפנים.‬
‫אבא, אבא!‬
‫מילטון, מה קרה?‬
‫ג'יילס. שכנעתי אותו להיכנס למערה של העוג.‬
‫אבל סיפרתי לכם את הסיפור.‬
‫אני מצטער.‬
‫מצאתי.‬
‫וכך, היום הגדול הגיע לבסוף.‬
‫משחק אליפות הכדור-ספר של חג ההכתרה.‬
‫יום גדול? לא.‬
‫היום הגדול הוא נשף חג ההכתרה.‬
‫משחק הכדור-ספר.‬ ‫-נשף חג ההכתרה.‬
‫תפסיקו כבר, שניכם.‬
‫המשחק עומד להתחיל.‬
‫שכחתי שהיא יכולה לשמוע אותנו.‬
‫בסדר, הענקים מתיכון בינסטוק‬
‫ממש קשוחים, אבל...‬
‫המאמן ג'ינג'רברדמן,‬ ‫סליחה על ההפרעה, אבל הכול בסדר.‬
‫יש לנו תוכנית.‬
‫ועוד איך. טייני סיפר לנו‬
‫שלכל הענקים יש נקודת תורפה‬ ‫באצבע הקטנה שלהם.‬
‫נכון, אבל בדיוק בגלל זה הם נועלים‬ ‫מגני אצבעות.‬
‫אני אשאר לשבת על הספסל!‬
‫כן!‬
‫זה הזמן המושלם לחפש את הספר.‬
‫רק רגע. בואי ניקח את סידר.‬
‫משקפי האמת יעזרו לנו לדעת‬
‫אם נמצא את הדבר האמיתי.‬
‫לאן הן הולכות?‬ ‫-אני לא יודעת.‬
‫- מספר 1 -‬
‫פציעת קסם רצינית.‬
‫- תא"א 00 -‬ ‫- אורחים 05 -‬
‫ענקים! ענקים! ענקים!‬
‫את חושבת שספר האגדות האמיתי‬ ‫מוסתר כאן?‬
‫הרמז מוביל אותנו לכאן.‬
‫"המקום שבו סיפורי העבר‬ ‫מתעוררים לחיים ומשגשגים."‬
‫את רואה משהו, סידר?‬
‫לא, אבל... רק רגע.‬
‫אני חושבת שספר האגדות‬ ‫נמצא בתוך ספר האגדות.‬
‫- תא"א: 00 -‬ ‫- אורחים: 37 -‬
‫- תא"א: 00 -‬ ‫- אורחים: 50 -‬
‫או, קדימה!‬
‫אבל הם ממש מהירים!‬
‫למה אתה לא עושה מה שאמרתי?‬
‫צא, צא, צא!‬ ‫-רק רגע.‬
‫אני מכיר עלמה שתוכל אולי להציל אותנו.‬
‫סריס.‬
‫אם את לא עסוקה, אולי תוכלי...‬
‫אביא את הנעליים.‬
‫הוא לא נפתח.‬
‫מה נעשה?‬
‫אולי תיתנו לי לנסות?‬
‫בלונדי.‬ ‫-עקבת אחרינו?‬
‫עיתונאית טובה תמיד יודעת להריח סיפורים.‬
‫ואם אתן צריכות לפרוץ מנעול, זה הקטע שלי.‬
‫מגניב.‬
‫מעניין אם אנחנו אמורות...‬ ‫-רייבן!‬
‫בסדר. כל אחת ופיית הסנדקות שלה‬ ‫עקבו אחרינו לכאן?‬
‫אני לא עקבתי אחריכן,‬
‫אבל השתעממתי במשחק‬ ‫אז באתי להסתובב כאן קצת.‬
‫מה אתן עושות כאן?‬
‫אנחנו מנסות למצוא את ספר האגדות האמיתי‬
‫כדי שרייבן תוכל לחתום.‬
‫אני מצטערת, אבל לא אוכל לאפשר את זה.‬ ‫-בראייר?‬
‫אם תמצאו את הספר האמיתי,‬ ‫אני אאבד את כולכן.‬
‫בראייר, אולי נוכל למצוא...‬ ‫-רייבן, לא!‬
‫אני מצטערת, בראייר.‬
‫וואו, מה המקום הזה?‬
‫תראו את כל הדפים.‬
‫אני חושבת שאנחנו בתוך הספר.‬
‫מאדי, יש עוד רמזים?‬
‫פרק לכולם המבטיח חיים‬
‫ודף של תשובות המציל נפשות‬
‫הספרים. יש שמונה ספרים.‬
‫ואנחנו שמונה.‬
‫יכול להיות שדף כלשהו מספר האגדות האמיתי‬
‫מסתתר באחד הספרים האלה.‬
‫אבל איך נדע איזה סיפור שייך לכל אחת?‬
‫לא נדע.‬
‫אני מניחה שאין אפשרות לסגת.‬
‫אחת...‬ ‫-שתיים...‬
‫שלוש!‬
‫שלוש קעריות דייסה?‬
‫או, אני בסיפור של בלונדי.‬
‫דובים.‬
‫או, לא. אני בסיפור של אפל.‬
‫תאכלי, יקירתי. תאכלי.‬
‫זהו הייעוד שלך.‬
‫למה אני מרגישה...?‬
‫אני בסיפור של סידר.‬
‫רק רגע, אני בסיפור של אשלין.‬
‫השעה חצות.‬
‫בסדר, זה...‬
‫ערפו את ראשה!‬ ‫-מטורף!‬
‫אני קופיד. מעולה-תה!‬
‫אני בטח אמורה לגרום‬ ‫לארנבונים האלה להתאהב.‬
‫או אולי לא.‬
‫אני...?‬
‫הצלחנו, מלכתי. הרעל פעל.‬
‫עכשיו את היפה ביותר בממלכה.‬
‫אני עשיתי את זה? או, לא.‬
‫גלגל טווייה. מגדל טירה.‬
‫אני בטח בסיפור של בראייר.‬
‫טוב, כל עוד אקפיד לא...‬
‫לא. לא.‬
‫הדפים, על פני שנים, הדפים.‬
‫- תא"א: 99 -‬ ‫- אורחים: 99 -‬
‫כן, סריס. רוצי. רוצי!‬
‫כן, סריס! תעשי את זה!‬
‫אני אראה להם...‬
‫צאי, צאי, צאי!‬
‫רוצי! הכי מהר שאת יכולה!‬
‫רוצי, רוצי, רוצי!‬
‫- מספר 1 -‬
‫והמשחק הסתיים.‬
‫סריס הוד הבקיעה את טצ'דאון הניצחון.‬
‫תיכון "אבר אפטר" מנצח.‬
‫הדף!‬
‫מאדי, את בסדר?‬
‫כן, אבל...‬
‫העבודה של קופיד הרבה יותר קשה‬ ‫מסתם לבבות ונשיקות.‬
‫לא הראש שלי!‬
‫אין סיכוי שאבוא אלייך הביתה בחופשה.‬
‫אז ככה מרגישים כשהנעל על הרגל השנייה.‬
‫את חייבת לאכול. זה הייעוד שלך.‬
‫לא תוכלי לברוח מהסיפור שלך.‬
‫רייבן, הצלחת.‬
‫בראייר, את בסדר?‬
‫או, רייבן. לא ידעתי.‬
‫רק רגע, איפה אפל?‬
‫הספר היחיד שנשאר הוא של בראייר.‬
‫אז אם אפל בסיפור שלי, והיא נרדמה,‬
‫היא לא תצליח למצוא את הדף שלה.‬
‫אני חייבת לעזור לה.‬
‫בראייר, חכי, זה מסוכן מדי.‬
‫אני חייבת. היא החברה הכי טובה שלי.‬
‫אני אסיים את הפרק הזה.‬
‫אפל!‬
‫בראייר הצליחה.‬
‫אפל? אפל, קומי.‬
‫קומי!‬
‫את... הצלת אותי.‬
‫ברור. אנחנו החברות הכי טובות.‬
‫עד עצם היום הזה.‬
‫זה לא נראה כמו ספר האגדות.‬
‫מה כתוב?‬
‫שאו את הנאום והמילים ללא חשש‬ ‫הקללה תישבר ויעלה יום חדש‬
‫לא קרה כלום.‬
‫דווקא כן.‬
‫מצאתן את הדפים ואתן יכולות‬ ‫לשבור את הקללה שלי.‬
‫הוא אומר שמצאנו את הדפים...‬
‫ג'יילס, אתה יכול לדבר!‬
‫דיבור שכולם יכולים להבין!‬
‫כן, מדלין, ועל כך עליי להודות לך, לכולכן.‬
‫היה צורך באומץ לב רב כדי לעמוד‬ ‫מול האתגרים האלה.‬
‫כולכן ראויות לכבוד שבסיפורים שלכן.‬
‫אבל, מר גרים, אם לא חיפשנו‬ ‫את ספר האגדות,‬
‫אתה אולי יודע איפה הוא?‬
‫לא, אבל אני יודע מי לקח אותו.‬
‫מי?‬
‫המלכה המרושעת.‬
‫אמא שלי?‬
‫אמא שלי גנבה את ספר האגדות? למה?‬
‫אני לא יודע, אבל אוכל לומר לך דבר אחד.‬
‫לפני שנים רבות, אמך ניסתה‬ ‫לצאת מגבולות הסיפור שלה‬
‫כדי להפיץ את הרשע בכל האגדות.‬
‫ואחי ואני?‬
‫אנחנו עצרנו אותה.‬
‫אבל למה אתה כאן למטה?‬
‫ודאי תופתעו לשמוע, אבל בגלל אחי.‬
‫מה? למה?‬
‫הרשו לי לספר לכן מעשייה.‬
‫לפני שנים רבות, כשאחי ואני היינו ילדים...‬
‫ג'יילס?‬
‫אני כל כך מצטער.‬
‫אף פעם לא אפעל בניגוד לסיפורים. לעולם לא.‬
‫אף שתמיד כיבדתי את העבר האגדי שלנו,‬
‫חשבתי גם‬
‫שלכל אחד מאיתנו מגיע‬ ‫לקבוע בעצמו את ייעודו.‬
‫והמנהל לא אהב את זה.‬
‫אכן כך.‬
‫הוא הטיל עליי את כישוף המלמול‬ ‫וכלא אותי כאן.‬
‫אבל הכישוף הוסר עכשיו.‬
‫כן, בזכותכן, בנות מדהימות.‬
‫עכשיו, בואו.‬
‫חג ההכתרה כמעט הגיע.‬
‫אתה בא איתנו?‬
‫טוב, לא השתתפתי במסיבה כבר יובלות.‬
‫אני לא יודע מה ללבוש.‬
‫אנחנו נעזור.‬
‫הצילו!‬
‫מספיק עם זה. די.‬
‫היי, בראייר, רוצה לעזור לי עם השיער?‬
‫כן, אני באה.‬
‫כן!‬
‫ברוכים הבאים, כולם...‬
‫לנשף חג ההכתרה של תיכון "אבר אפטר".‬
‫מסורת בית ספרית שמאפשרת לנו‬ ‫לחגוג את הסיפורים שלנו‬
‫ולהוקיר את אלה שהיו לפנינו.‬
‫ההכרזה החשובה‬
‫על מלך ומלכת חג ההכתרה תתקיים בקרוב,‬
‫אבל עכשיו, בואו נחגוג.‬
‫אחריי.‬
‫סריס.‬ ‫-או. היי, דרינג.‬
‫רציתי רק להגיד...‬
‫טוב, אני מתנצל על שהתייחסתי אלייך‬ ‫כאל עלמה במצוקה,‬
‫וממש הצלת אותנו היום. כן.‬
‫או, תודה.‬
‫רוצה לרקוד?‬
‫יש בתור כמה בנות לפניי, לא?‬
‫אבל אני מעדיף לרקוד איתך.‬
‫גברת יאגה?‬ ‫-כן, יקירתי?‬
‫החדר שבצילום דומה לחדר שלי,‬
‫אבל מי האנשים האלה?‬
‫אלה הן כיפה אדומה והמלכה המרושעת.‬
‫העלמה ביוטי!‬
‫סידר, משקפי החשיפה שלך כאן?‬ ‫אני צריכה לשאול אותם.‬
‫ספר האגדות.‬
‫שלום, אפל.‬
‫העלמה קווין.‬
‫אדוני המנהל, אני יודעת שאתה כועס עליי.‬
‫בלשון המעטה.‬
‫ואני מצטערת. אני באמת רוצה‬ ‫לחתום בספר האגדות.‬
‫את... רוצה?‬
‫כן. אם לא אחתום, החיזיון האיום‬ ‫שראיתי במראה יתממש.‬
‫באר המשאלות.‬ ‫ראית את החיזיון בבאר המשאלות, יקירתי.‬
‫לא סיפרתי לאף אחד שראיתי חיזיון בבאר.‬
‫אתה יכול לדעת זאת‬ ‫רק אם אתה הכנסת אותו לשם.‬
‫המנהל גרים, זה ממש לא בסדר.‬
‫טוב, אני...‬
‫עשיתי את זה כדי להגן על הסיפורים שלנו.‬
‫רייבן צריכה להחליט בעצמה.‬
‫לא נכון להערים עליה כדי לגרום לה לעשות‬ ‫את מה שאתה חושב שנכון לעשות.‬
‫אנחנו יכולים להיות גם טובים וגם רעים.‬
‫גם שמחים וגם עצובים.‬
‫גם בני מלוכה וגם מורדים.‬
‫הרבה דברים בעת ובעונה אחת.‬ ‫-ג'יילס?‬
‫אבל זה לא יכול להיות.‬
‫שלום, אחי. התגעגעתי אליך.‬
‫ואני סולח לך.‬
‫גם אני התגעגעתי אליך.‬
‫נוכל... לדפדף הלאה ולפתוח דף חדש?‬
‫היא לא תשליך את הספר לבאר, נכון?‬
‫היא לא רוצה לאבד את חברי הנצח שלה.‬
‫אבל זו טעות.‬ ‫-היא תבין את זה.‬
‫הסיפור של בראייר רחוק מסיום.‬
‫למעשה, בפרק הבא...‬ ‫-היי, אל תספר.‬
‫מה אמרתי לך על ספוילרים?‬
‫וכעת, הגיע הזמן להכריז‬ ‫על מלך ומלכת חג ההכתרה.‬
‫נבקש ממומחי הראי-נט שלנו‬ ‫להכריז על התוצאות.‬
‫והמועמדות הן אפל וייט,‬ ‫רייבן קווין, בלונדי לוקס...‬
‫תספר להם.‬ ‫-אני? חשבתי שאתה זה שסופר.‬
‫זה היה התפקיד שלך.‬ ‫-אני הייתי צריך להעלות שוב את האתר‬
‫אחרי שאתה קלקלת אותו.‬ ‫-אני? נו, באמת.‬
‫אני חושבת שיש לכם עוד זמן להצביע.‬
‫אז היכנסו לראי-נט, התחברו למייצ'פטר‬ ‫ותדאגו שזה יקרה.‬
‫בקרוב נכריז על המנצחים.‬
‫הישארו איתנו.‬
‫בינתיים, קבלו מנגינה קורעת-דפים במיוחד.‬
‫חג הכתרה שמח לכולם.‬
‫אכן, חג הכתרה שמח.‬
‫והלקח שניתן ללמוד מכל זה הוא‬
‫שאין לשפוט ספר על פי כריכתו.‬
‫בעיקר כשמדובר באגדה.‬
‫זה בדיוק מה שאמרתי.‬ ‫אתה חייב להסביר כל דבר קטן?‬
‫אין כל רע בהסברים.‬ ‫-בחייך, כבר דיברנו על זה.‬
‫זה כל העניין בסיפורים.‬
‫אתה לא תמיד חייב להגיד‬ ‫את המילה האחרונה.‬
‫ואת כן, מה?‬ ‫-כמובן שכן.‬
‫- הסוף הוא רק ההתחלה... -‬
‫- חג ההכתרה -‬