Хайде.
Отворете.
Ще те накарам да изядеш този нож!
Видя какво може да направи това.
Извини се, преди да ти смачкам фасона.
Съжалявам. - Така е по-добре.
Ти си от Златните тигри, нали?
Скариди с чесън ли надушвам? - И му шу.
Глезиш ме.
За да имаш сили да изкараш до полунощ. - Полунощ беше преди два часа.
Върху какво работиш? - Върху формуляр И-485.
Първата стъпка за получаване на постоянно гражданство не е лесна.
Помагам на Даяна Тсай да се справи.
Тя работеше в магазина за комикси на Фортсайт, нали?
Трябва да намина да я видя. - За да донесеш още боклуци?
Не са боклуци, а проучване.
Пропуснах 15 години културен живот. Трябва да наваксам.
Малко ми харесва, че не знаеш кой е Спондж Боб.
Той е сюнгер на име Боб.
По дяволите, наистина си нанесъл щети.
Убиха трима охранители.
Не можех да позволя да се измъкнах, затова ги спрях.
Прилича на бойно поле.
Не уважиха учтивата ми молба.
Каза същото и онази нощ, когато срути стената на нощния клуб.
Опитвам се да пазя мира. Проблемите просто се случват.
Може би, ако започнеш да идваш с мен...
Нека не повдигаме темата.
Дай на мен.
Харесва ми работата в центъра.
Помагам на хората и съм част от общността.
Пък и последния път, когато се намесих,...
...нещата се объркаха.
Ти спаси Мисти. И Клеър.
Това е оптимистичната версия. - Това е истината.
Готово.
Ела. - Къде?
Не искаш ли още една героична мисия, преди да заспим?
Мислех, че искаш да си почивам.
Ти ме домъкна чак от улица Хестър.
Добър ден. - Получих съобщението ви за пратката.
Вярвам, че още пътува.
Да. Проблемът е цената за пропуска. Вдигна се.
Имахме договорка, г-н Янг. - Аз контролирам доковете.
Но други искат да ме изместят.
Ако изгубя контрола, пратката няма да мине през митницата.
Това не е вариант. - Новата цена е 4 милиона.
Там, откъдето идвам, който не удържи на думата си, бива хвърлян в пропаст.
Като дете вървях сред труповете и чупех костите им,
като допълнително наказание.
Ще обсъдя условията с партньора ми.
Жена ми казва, че това място е като басня.
Всички малки рибки, които смятат, че могат да плуват срещу течението,
стават нечии обяд.
Без повече басни. Вдигнеш ли цената отново,
ти, жена ти и бизнеса ти ще страдате.
Колийн ще намине.
Приятелката ти не знае какво изпуска.
Аз съм мечта за всяка жена. Имам свой бизнес, танцувам отлично.
И трябва да ме чуеш на караокето. Разбивам всички.
Колийн мрази караоке.
Какво? Тогава се отказвам.
Изглежда двамата се разбирате, а? - Всичко е точно.
За пръв път живея с някого.
Уча се да деля личното си пространство и мисли.
Миналата седмица сложих една от роклите й в сушилнята.
Смъртен грях. - Да.
По-лошо е само да пиеш мляко от кутията.
Това е отвратително, братле. - Да.
Дани.
Виж, всички тези предизвикателства са добро упражнение.
Трябва да събереш сеното, докато грее слънце.
Не знаеш кога ще завали отново.
А ти си дръж очите отворени в случай, че мине бъдещата ти жена.
Бъдещата ми жена е приятелката ти. - Хайде, върви.
Ей, така ли ще си оставиш колата?
Мот стрийт е затворена. Ще има голямо задръстване.
Видях го по новините. Обрали са брониран камион.
Златните тигри на територията на Касапите.
Това не е хубаво.
Казвам ти, примирието отиде по дяволите.
Последната война на Триадите беше грозна гледка.
Опитваха да приобщят всички.
Говориш сякаш си го преживял.
Когато бях на 12 почти се присъединих към Касапите.
Вербуваха най-добрия ми приятел.
Това да го видя в ковчег ме задържа в правия път.
Лошите стари дни. Дано не се върнат.
Добри новини. Всичко е готово.
Остана само таксата.
Няма начин скоро да събера 750 долара.
Беярд има фонд. Може да успеем да покрием сумата поне частично.
Благодаря ти, Колийн. - Няма за какво.
Не ти е лесно да отглеждаш Лана сама.
Расте много бързо.
Твърде бързо. Не мога да й насмогна на дрехи.
Тъкмо получихме едни дарения. Ще потърся зимни дрехи.
Лана, ела да потърсим съкровище. - Добре.
Добре, това е малко.
Какво ще кажеш за това? Да го пробваме.
Идеално. Сега да ти потърсим шал.
Хубаво е. - Какво видя?
Играчки!
Итън? Има ли списък на дарителите?
Знаеш ли откъде е това?
Трябва да продължите нагоре, докато стигнете Принс.
Това е Нолита. - Мислех, че съм в тази посока!
Улиците тук са толкова объркващи.
Ще свикнете. - Няма как да се изгубите.
Слънцето изгрява откъм Ийст ривър и залязва отвъд Хъдзън.
Центъра е на север. - А казват, че нюйоркчани са груби.
Нова ли сте в града? Откъде сте? - От Оук Крийк, Уисконсин.
Дом на задушени мечти, изгубени надежди и не особено вкусен пай.
Вие сте фотограф.
Не. Заех го от приятел. Може ли да ви снимам?
Разбира се.
Използвам камерата, за да съсредоточа зрението си.
Насочвам обектива и намирам някой или нещо...
Тази е интересна.
Да, светлините на сградата са вълшебни.
Мао Доу! Още си на работа.
Не приличаш на Мао Доу.
Викат ми как ли не. Казвам се Дани.
Аз съм Мери. Благодаря за насоките.
Радвам се, че се запознахме, Дани. Андрю.
Албърт. Но можеш да ми викаш Андрю. Харесва ми повече.
Добре. Най-добре да бягам.
Кълна се, някои пируват, докато други гладуват.
Просто бях мил. - Не, галантен.
Ало?
Да.
Добре, благодаря, че ми каза.
Извинете.
Мебелният магазин отдавна ли не работи? - От няколко седмици.
Знаете ли как мога да се свържа с него или...
Братовчед му има ресторант зад ъгъла. Сребърния лотос.
Казва се Хенри Ип. - Благодаря.
Нямате работа тук. - Дай парите и си тръгваме.
Вече платих. - Това е твой проблем, а не наш.
Ей, оставете го! - Назад!
Да извикам ли полиция? - Давай.
На колко си? На 15? Върви си вкъщи.
Изчезвайте!
Хайде.
Боже. Г-н Ип?
Добре ли сте? Да, благодаря ви.
Какво искаха? - Пари за защита.
Извинете, знам, че моментът не е подходящ,
но имам няколко въпроса за братовчед ви Чой.
Нямам братовчед с това име. - Казаха ми друго.
Благодаря ви отново.
Уорд, почакай.
Хамалска фирма?
Кога ще приключи тази глупост с изкарването на прехраната?
Имаш офис в Ранд.
Беше добре да се отдръпна от компанията.
Да се науча да съм си самодостатъчен.
Защото от местенето на хорските мебели може да се научи много.
Харесва ми. Работата е трудна.
Откакто се върнах, всички ми повтарят какъв съм късметлия.
"Беднякът-милионер. Никога не му се е налагало да работи."
Не е далеч от истината. - Не съм искал тази привилегия.
Това не съм аз, но не мога да отрека, че е част от мен.
Парите могат и да създават, и да решават проблеми.
Замислял ли си се да отидеш на Бродуей?
Не очаквам да разбереш. - Чудесно, защото не разбирам.
Докато ти обикаляш Долен Ийст сайд, аз седя на горещия стол.
Заповедните бележки, които ми спускаш, не ме улесняват.
Затова ли поиска да се срещнем?
Трябва да има начин да балансираме печалбите и социалните отговорности.
Аз ли трябва да реша този проблем? И мислех, че ти викаш мен.
Не. Къде сме?
Здравей, Дани. Уорд.
Джой. Доста време мина.
Кога се върна? - Влизайте.
За какво е всичко това? - Нямам идея.
Знаех, че си продала къщата, но...
Това си е сериозна работа. - Тук ли живееш?
Току-що се нанесох. Жилище и офис.
Но на практика това е първата ми официална среща.
Седнете.
Не очаквах да те срещна.
Господи, радвам се да те видя.
Връщаш ли се? За това ли е всичко?
Знаех си, че ще се върнеш. - Не, Уорд, не се връщам.
Всъщност, наех външна фирма да се погрижи за това.
Обезщетението ми.
Искам делът ми в Ранд да бъде изкупен.
Данните за плащането и всички подробности са вътре.
Не вдигаш телефона с месеци и изведнъж се появяваш с това?
Неотдавна ти искаше да се махнеш от Ранд.
И кой каза, че се държа детински? - Успокой се, Уорд.
Не, остави го да лае. Това ми липсва малко.
Дълго време беше част от живота ми.
Сигурна ли си, че го искаш? - Допълнителни акции и изтекли патенти.
Очакваш да позволим да си тръгнеш с всичко това?
Да, всичко е описано подробно.
Подпомагаш Дани. Искаш работата ми.
Винаги става въпрос за теб, нали?
Искам само това, за което съм работила цял живот.
А също и да направя нещо сама. - И да ме накажеш.
Това няма нищо общо с теб.
Не загърбихме ли тези глупости.
Всички години, през които ме лъга за баща ни?
Това не са глупости, Уорд.
Виж, Джой, мисля, че Уорд се опитва да каже,
че всичко това е много неочаквано.
Значи няма контрапредложение? - Отхвърляме предложението ти.
Не искаш да го правиш. - Пробвай ме.
Уорд, ако Джой го иска, трябва да го приемем сериозно.
Къде искаш да подпиша? - Как можеш дори да си го помислиш?
За да загърбим миналото.
Харолд, Ръката... Всичко.
Ако Джой иска да започне нещо ново, това е нейно право.
Поне трябва да бъде прегледано.
Не е важна ценността, а етичната стойност.
Не можеш да го направиш, Дани. - Мажоритарния дял казва, че може.
И двамата сте си изгубили умовете. Това е грешка.
Добре.
Променил се е.
Ела, ще те изпратя.
Гордея се с теб, Джой.
С каквото и да се захванеш, сигурен съм, че ще успееш.
Нямаш представа колко много значи това, казано от теб.
Благодаря ти, Дани.
Когато имаш време, с Колийн с радост бихме си побъбрили с теб.
Чудесна идея. - Добре.
Пази се. - Ти също.
НЕ НАПУСКАЙ КЪЩАТА.
СТИГА СИ РАЗМЕСТВАЛА НЕЩАТА.
Боже, няма да повярваш какво се случи.
Джой ни извика на среща, за да напусне компанията...
...каквато и да е информация. Нов адрес или...
Нямаме друг адрес.
Ще ви дам моят номер в случай, че се свърже с вас.
Ало?
Красива е. Какво представлява?
Нарича се мон. Или камон.
Герб. Семейният ми герб.
Тази сутрин го открих в центъра.
Някой го е дарил.
Семейна кутия за бижута?
Да, предполагам. Налудничаво ли звучи?
Когато го видях, ме връхлетя спомен от детството.
От Хокайдо.
Трябва да съм била четири или петгодишна.
Седях на кухненската маса, а майка ми ме решеше.
Не я виждах, само я усещах.
Отдавна не бях мислила за нея.
Рядко я споменаваш.
Тя е единствената от семейството ми, която не ме отблъсна.
Не ме предаде.
Как се е озовала в Ню Йорк?
Нямам представа.
Има един ресторантьор.
Мислех, че знае на кого е била кутията, но твърди, че не знае.
Мога да го притисна, но...
Трябва просто да я изхвърля. - Има ресторант, така ли?
Защо не отидем да хапнем там?
Ако се открие възможност, може да поговориш с него.
Добре. Благодаря ти, Дани.
Тук се чувствам по-сигурно от когато и да било.
Искам и ти да чувстваш същото.
Ела насам.
Кой иска да започне?
Уорд?
Не остана дори за молитвата.
Следващият път.
Стига, Уорд. От два месеца идваш всяка вечер на срещите.
Следващата стъпка е да споделиш.
Споделям.
Купих понички и можех да ги задържа за себе си.
Добре де, изпратих един стажант да ги купи. Това отменя ли добрата воля?
Защо просто не ми кажеш какво става в ума ти?
Защото не обичам да споделям.
Не искам да ям сладки.
А какво искаш?
Да променя нещата, които не мога да променя.
Здравей отново. - Здрасти.
Каквото и да се опитваш да превъзмогнеш, можеш да ми кажеш.
Повярвай, моментът не е подходящ да обсъждаме точно този въпрос.
Господи. - Не ме бива за съветник.
Не съм имал по-добър.
Заповядай, седни. Празнувам.
Не пия.
Също така се храня здравословно, за да поддържам физическото си здраве.
Вярно. Не правиш нищо забавно.
Но можеш да ме гледаш.
Е, как мина с Янг?
Промени цената, която бяхме договорили.
Той няма чест, нито морални устои.
Унижавам се, като общувам с него.
Не е само Янг, а и целия град.
Имам чувството, че всеки дъх, който поема ме трови.
Като всичко друго тук, Янг може да бъде купен, разменен и продаден.
И за какво?
За да нося корона в царството на покварата.
Не забравяй и трафика по пътя за Джърси.
Направо ме убива.
Празнуването ти изглежда тъжно. Какво има?
Трябваше да погледна Дани и брат си в очите
и да се държа сякаш не планираме това, което планираме.
Мислех, че ще ти е приятно.
В началото беше така.
Но след като приключи...
...Дани се задържа малко и...
Не знам. Аз...
Не знам. - Какво ти каза този глупак?
Нищо особено. Беше мил.
Джой, колебаеш ли се?
Не.
Наливам се.
Пробвай рака.
Понякога Ли Кунг ни караха да ядем насекоми заради протеините.
Бръмбари, щурци, червеи.
Гърчеха се в устата ти и пукаха като циреи.
Не струваш.
Благодаря. - В Бакуто беше по-зле.
Трябваше да ям паяци, за да развия имунитет към отровата.
Тарантули. Големи като бейзболни топки.
Космите им засядаха в гърлото ми.
Налагаше се да ги прекарвам с агнешка кръв.
Лъжеш.
Но получаваш точки за креативност.
Трябва по-често да излизаме на вечеря или кино. На срещи.
Дума, която не бих използвала.
Няма да го признаеш, но знам, че идеята ти харесва.
Добре. Сега кажи, защо собственикът би излъгал?
Беше уплашен. От хлапетата, от Тигрите.
Може би и от двете.
Показвали са мускули на територията на Тигрите.
А Тигрите нападнаха брониран камион на територията на Касапите снощи.
Според Албърт старото примирие е нарушено.
Ще се случи нещо, Колийн. Нещо лошо.
И мисля, че знам защо.
Ръката ги няма.
Да, но сега няма никой на върха.
Преди всички кротуваха, защото се бояха от тях.
А сега... - Бандите искат властта.
Искат да запълнят празнината.
В Китайския квартал назрява война.
Война между триадите.
Не поглеждай. Това са хлапетата от по-рано.
По дяволите.
Сребърният лотос са тук. Имаме проблем.
Това не е на добре.
Ти си си виновен за това.
Ела тук и седни! - Къде са парите! Дай ги!
Последна възможност! - Нямам какво да ви дам.
Проблемът не е мой. Ще ни платиш.
Пак ли тази кучка? - Да. Днес е щастливият ти ден.
Малко сте прекалили.
Какво ще направят Тигрите, когато ви видят?
Ще се оправим с тях. Ето така.
Както казвах, можете да си тръгнете.
Същото важи за вас.
Колийн.
Имаме проблем. Тигрите са тук.
Време е да тръгвате. - Накарай ни.
Здрасти. Мога ли да ви помогна с нещо?
Обадиха ни се от тук. Къде е г-н Ип?
Ип ли? А, собственика.
Излезе да пусне пари в паркометъра.
Като се върне ще му кажа, че сте идвали.
Какво беше това? - Добре де, приятелката ми е там.
Отиде да се оплаче на готвача.
Свинското беше жилаво. - Дръпни се.
Не искаш да ходиш там. Тя има ужасен нрав.
Дръпни се. - Добре де.
Да излезем навън и да го обсъдим. - Стига приказки.
Вървете си.
Помолих ви да си вървите.
Успокой се.
Г-н Ип, тези господа смятат, че има проблем.
Не, няма никакъв проблем. Всичко е наред. Можете да си вървите.
За втори път съм ви длъжник.
Търся Франк Чой.
Казаха ми, че е ваш братовчед. Но вие казахте друго.
Той се крие от Тигрите. Дължи им пари.
И той ли плаща за защита? - Всички на тази улица плащат.
Какво има?
Дотук със стоенето настрана от боевете.
Боят сам те намери.
Страхотна среща. - Да.
Да го правим всеки вторник?
Давос.
Къде беше? - Тук, в Ню Йорк.
Защо не ми се обади?
Моментът не беше подходящ. По много причини.
Трябва да ти разкажа много неща. - За Кун Лун?
Няма го.
Само да се беше прибрал с мен, когато те помолих.
Не е толкова просто. Вече говорихме за това.
Да. Ти имаше своите причини.
Едната е, че избра да се съюзиш с воин на Ръката.
Вече не съм от Ръката. - Не съм дошъл да говорим за миналото.
С Дани трябва да обсъдим семеен въпрос.
Ела с мен. Сам.
Не е нужно да го правиш, Дани.
Толкова много неща се случиха след последната ни среща.
Но ти остана тук. Това казва достатъчно.
Къде другаде да ида? Тук е моят дом.
Разбрах, че си взел компанията на баща си. Сега си богаташ.
В момента не ме е грижа за парите и бизнеса.
Съсредоточил съм се върху защитата на града.
А къде беше, когато нашият град имаше нужда от защита?
Мисията на Железния юмрук е да унищожи Ръката.
Успях да го постигна. - А Кун Лун плати цената.
Много неща не ни казаха. Направих каквото смятам за правилно.
Така ли? ЧУ ли изобщо нещо от това, което ни казваше Шифу?
С тренировките идва съвършенството. - Не го прави.
Със съвършенството идва познанието.
Помня.
С познанието идва силата.
Но ти винаги си бил слаб.
Без помощта на баща ми нямаше да спечелиш и един бой между нас.
Знаеш, че не е така.
И когато получи всички, си тръгна.
Избяга при парите и влиянието. - Върнах се при семейството си.
Така ли? Защото, когато опитах да те върна,
видях страх и една пачавра от Ръката...
Кажеш ли отново нещо подобно за Колийн, ще си изпатиш.
Би ли постъпил различно, ако можеше да се върнеш?
Няма връщане назад.
Борих се за правото да предизвикам Дракона.
Бих се с приятелите си.
Бих се с теб, моят брат.
Не ми хареса, но победих.
Това е спорно. - Това ли е спорно?
Прогорено в мен.
Случилото се не може да се промени.
За никой от нас.
Ами ако имаше начин
да ми върнеш това, което ми се пада по рождение?
Говоря сериозно. Би ли го направил, малки братко?
Юмрукът ми даде цел.
Не знаеш какво е и как да го използваш.
Мой дълг е да го нося.
Каза, че имаш въпроси.
Ще ги зададеш ли?
Ти вече ми отговори.
Не те очаквах толкова късно. - Отидох да се видя с Дани.
Господи, нали не си...
Можех да прекърша врата му.
Но думите му ме спряха.
Говорил си с него. Защо си рискувал? - От милост.
Отидох да му предложа възможност да постъпи правилно.
Да ми върне дължимото по своя воля.
Кой от нас се колебае? - Ти го видя. Погледна в очите му.
Може би трябваше да чуя надутия му, примиренчески тон.
Да си спомня за начина по който той пренаписа общата ни история.
Как опорочи всичко, на което държах.
Чудесно.
Уорд, Дани и баща ми.
Всички планове, лъжи и манипулации.
Той влезе в живота ми и го съсипа.
Заслужава да разбере какво е чувството.
Да знае какво е да ти отнемат всичко.
Ще го разбере.
Аз ще му дам този урок.
Превод StraightEse
http://subs.sab.bz