Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
- Michael. - Hvad?
Ja, vi skal ikke til fest.
Var det ikke meningen, det skulle være afslappet?
Hej, mor.
Hej, min skat. Velkommen.
Hej, far.
Det var godt, du kom.
Hvordan går det?
Kom... Vi går ind.
- Jeg har sådan en lille værtindegave. - Nej! Det havde du da ikke behøvet.
- Hvorfor er der dækket op til jul? - Vi skal jo ikke holde jul sammen.
Så tænkte jeg, vi kunne gøre det den her weekend. Morfar laver and.
- Og brune kartofler. - Det er derfor. Ikke, skat?
Har du din iPad? Godt...
- Vi vidste ikke lige, hvad vi skulle... - Nej.
Hvad skal man lige tage med til sådan en fest som den her?
Tak, min skat.
- Nu skal jeg. - Nej, vi går ud og tager imod sammen.
Der er redt op til jer ovenpå.
- Har de inviteret Lisbeth? - Det er jo hendes barndomsveninde.
Tro mig. Jeg ville også helst, at det bare var familien.
Det er svært nok i forvejen, men...
Hun skulle have præcis den weekend, hun ønsker sig.
Det er det vigtigste.
Hvad tænkte jeg på med det der salt- og pebersæt? Hvad skal hun bruge det til?
- Hvor er de fine. Mine yndlings... - Det vidste jeg jo.
- De er smukke. - Hej, Lisbeth.
Heidi!
Hej, Michael. Hvor er det godt at se jer.
- I lige måde. - Dejligt, du kunne komme. Det er fint.
- Ja, at vi kan gøre det her sammen. - Det er jo et privilegie.
- Er der noget, jeg kan hjælpe med? - Nej. Sæt jer i stuen og slap af.
Så spiser vi, når Sanne kommer.
- Vent... - Ja, mor. Hvad?
- Kan du ikke tage den her med ind? - Jo. Jo, selvfølgelig.
De er fine.
- Mangler du noget? - Nej.
- Hvad laver mor? - Hun kommer om lidt. Hun har kvalme.
- Hvis hun ikke kan synke... - Hun kan godt synke.
Hun vil helst ordne det alene.
Er I okay?
Så okay, man nu kan være. Ikke?
- Det er svært, far. - Det er svært.
Vi har haft lidt tid til at vænne os til tanken, og det er en god ting.
Man er i hvert fald ikke vred mere. Det var næsten nemmere, da man var vred.
Ja... jeg har været rasende på hende.
Jeg kunne ikke holde ud, hun var så sikker.
- Hvad med dig, Jonathan? - Han synes, det er svært at snakke om.
- Nej. Jeg forstår hende godt. - Det vidste jeg, du ville, Jonathan.
- Er der nogen, der ringer efter Sanne? - Mon ikke, hun er på vej?
Vi har kun den her weekend. Det ville være rart, hvis hun kunne...
Hun kommer lige om lidt.
Undskyld. Undskyld.
Hvis du fortryder, så skrider vi igen.
Skat?
Superfedt, Sanne.
Så er vi fuldtallige.
- Dennis! Jeg troede ikke, du kom. - Jo, jo. Goddag.
Hej.
Det er for tidligt at græde.
Ja...
- Goddag, Esther. - Det var godt, du kom med.
Selvfølgelig gjorde jeg det.
- Hej, Sanne. - Hej.
- Hej, Dennis. - Du får også et kram.
- Jeg har jo kun redt op til en. - Jeg skal nok rede op til Dennis.
- Jeg kan godt rede en seng selv. - Ja, men så kan vi lige få snakket.
Jeg gør det.
- Vil du ikke af med jakken? - Jo, jo... sorry.
Hvorfor har du taget ham med?
Hvorfor har du taget Michael med?
Ham har jeg været gift med i 15 år. Vi har en søn sammen, mors barnebarn.
Ja, og Dennis er min kæreste.
- Ja, i den her uge. - Nej, i de sidste to år.
Var det ikke i sidste uge, du ringede og sagde, at nu var det forbi igen -
- fordi han var...? Hvad var det, han var?
Moralsk og følelsesmæssigt som en otteårig?
- Jeg kan også bare vente nedenunder. - Ja, det kan du også bare.
Far fortalte, at mor havde tudet i en time efter. Hun var rigtig ked af det.
Hvordan kan du ringe til hende, som hun har det? Hun har andet at tænke på.
Jeg havde brug for at tale med hende, selvom du ikke kan snakke med hende.
- Og far sagde også, du var fuld. - Nå! Og hvad så?
Måske hjælper Dennis mig med at komme igennem det hele. Har du tænkt på det?
- Ved han, hvordan du har det? - Jeg har det fint.
Jeg har det helt fint.
Du svarer ikke på mit spørgsmål.
Måske er det rart for mig, at han tager mig for den, jeg er.
Du svarer stadig ikke på mit spørgsmål.
Tror du, du kunne, om to dage er det overstået, tilsidesætte dine behov-
- så mor kunne få den weekend, hun vil have, så det ikke handler om dig?
- Tror du, du kunne det, Sanne? - Ja, det kan jeg.
Jeg har lagt et brev til dig på bordet. Tag det med, når du kører.
- Okay. - Er du nervøs?
Det spørger du mig om!
Det bedste ved, I er her, er, at jeg kan koncentrere mig om jer.
Jeg har det godt.
Hvor er drengene?
De spiller fodbold.
- Er alt okay? - Ja. Her er chokolade.
Vil du have en cognac?
Ja. I dag tror jeg gerne, jeg vil have en dobbelt.
- Giv din mor en. - Værsgo.
Tak.
- Bor I sammen? - Nej, det...
Det er sådan lidt frem og tilbage.
Da jeg var i din alder, havde jeg en kæreste, jeg flyttede ind hos 4 gange.
- Men du endte med at flytte ud? - Jamen jeg forelskede mig i en anden.
Tror jeg nok. Jeg ved det ikke...
Jeg forelskede mig så tit dengang. Det var lidt svært at holde styr på.
- Din tur. - 42 point. Han er god, din far.
Ja. Han er den bedste.
- Vil du have lidt kage? - Ja tak.
Åh nej.
Om det så skal koste os alle vores glas -
- så vil jeg altså ikke drikke cognac af sugerør.
Jeg henter lige en klud, mor.
Jeg tager det her.
Jeg synes sgu, din mor er meget vild.
Jeg ville ikke kunne være så cool, hvis jeg skulle dø på søndag.
Vil du?
- Snut? Har du lyst? - Nej tak.
Er det okay, hvis jeg tager et par hiv, inden vi sover?
Så kunne det være, du gad at nusse mig lidt på ryggen samtidig.
Jeg kan ikke lade hende gøre det.
Hvem? Din mor?
Jeg kan ikke.
Du har sagt ja.
- Ja, men hvad skulle jeg sige? - Jamen...
- Det er det, hun ønsker. - Det er bare for tidligt.
- Din far siger, det kan gå stærkt. - Far kan tage fejl.
Han er læge, snut. Og din mor er klar.
Jeg er bare ikke klar.
Det er for tidligt.
Hvad vil du gøre?
Hva'?
De har planlagt det i flere måneder.
Når jeg ved, hvornår hun vil gøre det...
... så ringer jeg efter en ambulance og anmelder et selvmordsforsøg.
Hold nu kæft.
Jeg kan ikke overskue det.
Det her er for langt ude.
Jeg kører hjem.
God tur. Nøglerne ligger i søen.
For fanden, mand.
Så siger jeg godnat.
- Godnat, far. - Godnat, min skat.
Sov godt.
- Nej, du skal ikke rejse dig op. - Jeg vil give dig et rigtigt knus.
Godnat, min skat. Godnat.
Godnat med jer.
Ved du, hvad jeg synes, er det sværeste?
Ja, at du ikke kan bestemme, hvordan de skal have det.
Heidi er jeg ikke nervøs for. Hun skal nok klare sig.
Men Sanne...
Du har gjort, hvad du kunne. Vi har gjort, hvad vi kunne.
Har vi?
Er det ikke bare noget, vi siger?
- Puster du lysene ud? - Ja.
Er du allerede oppe, Jonathan? Jeg troede, teenagere sov længe.
Jeg kunne ikke sove.
Hvordan kommer det til at foregå?
- Har din mor og far ikke fortalt det? - De siger, jeg ikke skal tænke på det.
Og at jeg bare skal sørge for, at mormor får en god weekend.
Jamen...
I morgen, når I har sagt farvel til mormor...
... så lægger jeg hende i seng.
Så får hun nogle forskellige piller.
En blanding af nogle piller, jeg har fra klinikken.
Så falder hun i søvn, mens jeg sidder hos hende.
Og så er det ovre.
Far vil ikke sige, om det er ulovligt, men han siger, det er hemmeligt.
- Jamen det er det også. - Hvorfor gør I det så?
Ved du, hvor syg mormor er?
Mormor har noget, som hedder amyotrofisk lateral sklerose.
Det lyder meget avanceret, men det er desværre meget enkelt.
Du har set, hvordan mormor går-
- og hvordan hun ikke kan bruge den venstre arm.
Det er sådan, det starter.
Når sygdommen er så aggressiv som mormors -
- så går det meget stærkt.
Om et par måneder vil hun være lam i arme og ben.
Bagefter vil hun miste evnen til at tale -
- og til at synke.
Til sidst vil hun ikke kunne trække vejret selv.
Så lægger de hende i en respirator.
Hun fratages evnen til at leve, og stadigvæk er hun i live.
Det er en svær ting, du.
Kommer du i fængsel?
Når jeg ringer efter ambulancen, så siger jeg, at jeg var ude at gå en tur.
At mormor selv må have taget pillerne, mens jeg var væk.
Det er derfor, vi skal gøre det nu, mens hun stadigvæk kan bruge sin arm.
- Nu skal jeg hjælpe dig. - Jeg kan godt selv.
Jeg kan godt selv.
Undskyld.
Har du virkelig tænkt dig at stoppe hende?
Skat?
Sanne...
Skal der mere på?
Salt og peber.
Her.
Hvad er der, skat?
- Er det ikke okay med det andet? - Jo, selvfølgelig.
- Godmorgen. - Godmorgen. Har du sovet godt?
Ja. Og I?
- Godmorgen, mor. - Godmorgen, skat.
Godmorgen.
- Det er rart at se dig oppe før 12. - Jeg kunne ikke sove.
- Gå op og væk Sanne og Dennis. - Lad dem bare sove, hvis de vil.
Okay. Det er da også den ideelle weekend at sove længe i.
Så er der æg. Værsgo.
- Hej. - Godmorgen, skat.
Godmorgen.
- Godmorgen, skat. - Godmorgen.
Så kan I bare begynde at tage.
- Vi er da heldige med vejret. - Det er vi i hvert fald.
- Måske kunne vi gå tur i eftermiddag. - Vi gør, hvad mor har lyst til.
I aften spiser vi julemiddag. I dag kan I bare lave, hvad I vil.
Vi kunne gå ned til vandet. Det er så dejligt.
Jeg synes bare, vi skulle gøre noget, der betyder noget.
- Det er vigtigt, vi nyder det. - Hvad med begge dele?
- Går en tur og nyder det. - Så kan vi tage varm kakao med.
Det kan jeg lave. Du kan bare slappe af.
- Hvad med dig, Sanne? - Det er fint.
Lige her... det er vores sted.
Ikke, Poul?
Kom herhen, Sanne. Kom.
Ved du hvad?
Vi var på besøg hos nogle af fars kollegaer. Det er ikke så langt herfra.
Hans kone var simpelthen så irriterende. Kan du huske det, Poul?
Far var ved at blive vanvittig.
Så lod jeg, som om jeg blev dårlig -
- og så stak vi af, og så kom vi herhen og så...
Så helbredte han mig.
Så du blev til her. Lige her.
Det kan godt være, du var ikke planlagt -
- men du var i hvert fald et kærlighedsbarn.
Ja, det var du.
Det er eddermame dybt.
Det er dybt, Dennis.
Jeg står helt og får lyst til en joint... hvis ingen har noget imod det.
Tak for tilbuddet, Dennis.
- Bare sig til en anden gang. - Skal vi ikke gå videre?
Vil du have? Så kan det være, du slapper lidt af.
Det er dig, der har slæbt mig med, så du skal lade være med at være sur.
Fuck dig.
Fandens!
Sanne!
Du har bare at blive her sammen med os andre!
Der er en grund til, vi er her sammen i den her weekend.
Hvad vil du?
- Jeg troede... - Du troede, jeg var gået med Dennis.
Så vi kunne ryge en joint og have det pissesjovt.
- Nej... jo.... eller nej. - Hvad troede du så?
Det var bare...
Jeg skal nok lade være med at genere Dennis. Det er dit valg.
Jeg forstår det bare ikke. Han skrider, når der er problemer.
Jeg har ikke noget imod, han er her, men han er ikke god for dig.
- Når nu du har problemer... - Jeg har det fint.
Når du nu har problemer, så forstår jeg ikke, at du er sammen med ham.
Ikke, Sanne?
Ja.
Er du skæv?
Lighteren virkede ikke.
Har du grædt?
- Er du okay? - Jeg har det fint.
- Er du sikker? - Ja, Dennis. Jeg er jublende lykkelig!
Det er den bedste weekend i mit liv!
Okay...
Jeg har virkelig...
... virkelig brug for, du hjælper mig med det her.
Jeg synes ikke, det er i orden. Du skal lade hende bestemme selv.
Det er min mor. Når det er din mor, så kan du bestemme.
Jeg tror, du tager fejl.
Hvor kunne det være rart, hvis man kunne regne med dig for en gangs skyld.
Det trængte jeg til.
I det mindste så har du altid været den huslige.
Du bliver ikke en af de mænd, der kommer til at dø af sult.
Det er jo en ting, hun ikke behøver at planlægge.
Hvor dufter det godt. Hvor er mor henne?
Hun er på vej. Tag et glas.
- Så er maden klar, skat. - Jeg kommer.
Smil!
Sig ooost!
- Det var godt. - Skal vi ikke have et med dig, far?
- Kunne du ikke tage det, Lisbeth? - Ja. I skal da have et familiefoto.
- Lisbeth er også familie. - Det var ikke sådan ment.
- Du skal bare trykke der. - Godt.
Er alle klar? Godt.
- Fint. - Det blev godt.
- Skål! - Vent.
Skal Jonathan ikke smage rødvinen?
Far... Ikke så meget.
Ikke så meget. Det er rigeligt.
- Så skål! - Skål.
- Vil du ikke begynde at give? - Jo. Giv mig mors tallerken.
I kan bare begynde med tilbehøret.
Prøv engang at se mit barnebarn. Han er ved at blive en voksen mand.
Ja.
- Og han har fået sig en lille kæreste. - Jeg vil ikke sige, hun er lille.
- Hun er ikke stor. Hun hedder Tilde. - Går hun i din klasse?
- Nej. - Er det din lærerinde?
Jeg har ikke rigtig lyst til at snakke om det.
- Når mormor spørger, så... Vi snakker om noget andet.
Det her ser fuldstændig perfekt ud.
Det er godt, min skat.
Skål, skat.
- Hvor gammel er du der? - Ti... otte...
Den der har jeg. Har I set den?
Nåå!
Det er dig og julemanden!
- Hvorfor har jeg pels på i Egypten? - Det er da ikke en pels.
Du kan godt se, hvad jeg faldt for, ikke?
Du vil takke mig senere, at jeg fandt den mor til dig.
Nå, hvor er de fine.
Jeg synes, du er meget smuk.
Behold det.
Jeg kunne ikke have tænkt mig et bedre sidste måltid.
Jeg håber ikke, det er upassende -
- men jeg tror også, jeg kunne dø fuldstændig lykkelig.
Det får du ikke lov til, men tak, fordi du forstår mig. Skål, Dennis.
Skål, Esther.
- Nu skal vi danse om juletræet. - Så skal du spille, mor.
Eller... undskyld.
- Michael, vil du ikke spille, skat? - Jo, selvfølgelig.
- Poul, hvor er Sannes harmonika? - Harmonika?
- Nej, mor! - Den er oppe på loftet.
- Skal jeg hente den? - Nej, du skal ikke hente den.
- Har du spillet harmonika? - Du skal ikke hente den.
- Jeg vil gerne høre Sanne spille. - Hold nu op.
- Det er godt, Dennis! - Far! Far!
Kom nu, skat. Du kan jo godt.
(De spiller Dejlig er Jorden)
Kom nu, Michael!
Jeg er jo ikke død endnu.
Er du med, Sanne?
Kom så. Hurtigere!
- Glædelig jul. - Glædelig jul, mor.
Tak, fordi du gad spille.
Du siger ikke så meget. Det er okay.
Det var da en dejlig dag, var det ikke?
Vil du ikke have lidt tærte?
Jeg elsker altså de her tallerkener. De er så yndige.
- Du kan godt få dem med som minde. - Jeg spiser bare af hundeskålen.
Far... Mener du det?
Jeg har altid holdt så meget af dem. Jeg vil gerne have dem.
Medmindre du vil, Sanne. Eller du kan måske vælge noget andet.
Måske kunne vi vente, til mor faktisk var død.
Har du noget mere af det der hash? Jeg kunne godt tænke mig at prøve det.
Mor!
Nej! Det er kun til folk, der skal dø.
Jeg har altså røget før, mor.
Har du hørt det, Michael?
Det kan du godt stoppe med det samme. Jeg vil ikke have et hashhoved til søn.
Hey! Jeg sidder ligesom i stuen.
Undskyld. Jeg synes ikke, du er det helt perfekte forbillede.
- Jeg røg da også, da jeg var ung. - Okay, fint!
Så lad os da bare ryge alle sammen.
Vil du ikke godt undervise mig? Jeg er en fuldstændig amatør.
Ja, ja, selvfølgelig.
Tada...
Sådan her ser den ud. En joint.
Man ryger den som en almindelig cigaret. Den er bare lidt stærkere.
Man skal ikke suge for hårdt, for så kan man risikere at ryge den skæv.
Og så skal man ryge fra den her ende. Det siger sig selv.
Det første, man gør, er at tage et ordentligt hiv.
Okay?
Helt ned i lungerne -
- og for at effekten skal blive lidt større -
- så plejer jeg at tælle til ti indvendigt. Okay?
Okay.
Så går vi i gang.
Den er god. Og når man er klar-
- så sender man den videre.
Nå, men...
Hold på røgen, Esther. Så tæller jeg til ti.
En, to...
... tre, fire, fem...
Det er godt. Hold den...
Det var godt.
Ej nej, altså.
- Hvornår kan man så mærke noget? - Ret hurtigt. Med den i hvert fald.
Jeg kan jo lige så godt...
Vi er her jo for at lave noget sammen alle sammen, ikke?
Er det første gang, Heidi?
Ja... Du skal bare slappe af og gå ind i det.
Undskyld.
Hold da op!
Er der tobak i den? For Michael er holdt op med at ryge.
Ja, der er tobak i.
Det er i orden.
Det er ikke, fordi jeg er skrap hele tiden. Det er, fordi vi har...
Jeg kan faktisk godt være meget sød.
Det kan du da.
- Ja, jeg kan. Og god. - Ja.
Og vild.
Nu skal I høre her. Bare gå med det. Det er sådan lidt stemning.
Far... Du skal sende den videre, far.
Den anden vej, far.
Det er godt nok nogle år siden, men jeg...
Man bliver altså helt...
Jeg tror godt, jeg kunne vænne mig til det.
Det er sjovt. Man bliver sådan meget...
Mor, stop lige. Du er selv pinlig, når du er skæv.
Hold dog op! Jeg er da ikke pinlig.
Jeg ved godt, I har talt det her igennem -
- men jeg var der ikke, så jeg vil bare sige, Esther, at jeg forstår dig.
Tak, Dennis.
Det er så mærkeligt. Nu er du levende, og i morgen er du død.
Og det ved vi godt.
Jamen jeg er her jo endnu.
Er du slet ikke bange?
- Er du? - Jeg skal ikke dø i morgen.
Men egentlig har man vel forberedt sig -
- hele livet.
Man har jo vidst, det skulle ske en dag.
Det eneste, jeg ikke vidste, var, at jeg ville vide, hvornår det skulle ske.
Det er det, der er så anderledes.
Vi andre kan glemme det.
Det må du aldrig gøre.
Tænk på alle de mange dage, hvor man troede -
- at man havde alverden og evigheden af tid.
Om klokken var otte eller fire, eller mandag eller onsdag...
Eller hvornår det spændende nu skulle ske.
Dagene går for langsomt -
- og årene går for hurtigt.
Det er fra en sang.
Det er ikke, fordi jeg lige pludselig er blevet vildt klog.
Man troede, man havde en masse tid -
- og så pludselig viste det sig, at så var der ikke mere.
Sanne...
Trak I lod om, hvem der skulle se, om jeg var ved at flippe ud?
Ja, og jeg vandt.
- Lad være. - Sanne.
Nej, nej...
Sanne, rolig! Rolig...! Sanne, rolig.
Rolig... Så! Så, så. Rolig, rolig.
Rolig, Sanne. Rolig. Rolig, rolig, Sanne.
Rolig. Så, så...
Sanne.
Jeg er så stolt af dig.
Jeg tror, det er Heidi, du tænker på.
Heidi er nået langt.
Men hun kan ikke det halve af, hvad du kan.
Hvad kan jeg?
Du kan samle dig selv op.
- Det er jo dig, der samlede mig op. - Nej.
Jeg var der bare. Jeg var der bare.
- Er der mere tilbage? - Nej.
- Bare gå op i seng. Jeg tager resten. - Det er okay. Jeg kan ikke sove.
- Har du været oppe hos hende? - Hun vil gerne være lidt alene.
- Hun har det ikke så godt for tiden. - Det er der ikke nogen af os, der har.
Taler hun med dig om det?
Ja.
- Jeg troede ikke, hun havde sagt det. - Snakker hun med dig om det?
Nej, hun snakker ikke med nogen om det. Far siger, det er meget naturligt.
Hun skammer sig.
Sådan er det efter et selvmordsforsøg.
Det synes jeg fandeme også, at hun burde gøre.
Det er klart, ikke? Det er jo hårdt for familien.
Mor er aldrig kommet sig over det.
Det gør hun jo så heller ikke nu.
Far siger, hun er syg, så hun kan ikke gøre for det.
Så længe vi pakker hende ind i vat, så tror hun, at hvis hun føler noget -
- så får hun ret, og så er det igen: Hokuspokus. Sanne i fokus.
Jeg har vildt meget lyst til en øl. Hvad siger du?
Jeg ved ikke, om jeg kan oven på kagen.
- Det er godt for din mave. - Mener du det?
Ja... jo. Det kan vi godt.
Elsker du hende?
Ellers ville vi ikke blive ved med at gå tilbage til hende.
- Det er jo meget belejligt. - Hold kæft, hvor er du strid, mand.
Så doven er jeg sgu heller ikke.
Du er en fyr, der render ind og ud af hendes liv og skrider-
- hver gang der er problemer. Ikke?
På den anden side er du her endnu.
Du må jo være involveret. Du må jo kunne lide hende.
Du skal bare passe på hende, ikke?
Det kan godt være, det går bedre nu, men hun er stadig...
Der er noget, jeg bliver nødt til at sige.
- Ja. - Jeg er meget i tvivl.
Din mor virker sikker, og det er hendes beslutning. Jeg skal ikke involveres.
Dennis, hvad er det, du vil sige?
Jeg tror ikke, du kan gøre noget ved det, fordi det...
Sig det. Hvad er det, du vil sige?
At...
Sanne vil ringe efter en ambulance, når din mor har taget pillerne.
Hun siger, hun ikke har haft tid nok med hende.
Jeg skulle ikke have sagt det. Det er så fucking dumt af mig!
- Hvad fanden laver du? - Hvad?
Hvad fanden laver du? Du lader mor gøre, hvad hun har planlagt.
Dennis har lige sagt det. Det stopper nu. Sig til mig, du har forstået det.
Men det var jo en god dag. Du sagde jo selv, det var en god dag.
Og hvis det var en god dag i dag -
- hvorfor kan vi så ikke have flere?
Hun kan stadig gå. Hun kan stadig tale. Og måske...
Måske tager far fejl. Måske går der et halvt år eller måske et år!
- Far ved, hvad han gør. - Nej. Læger kan også tage fejl.
Mor ved, hvad hun vil. Det er det eneste, vi behøver at vide.
Sanne.
Der er bare så mange ting, vi ikke har nået. Og...
Alle de ting, jeg ikke ved om hende. Hvad hun drømte om, og hvad...
Hun har ikke lært mig nok endnu. Jeg ved slet ikke, hvordan man gør noget!
Nå, skat.
Jeg har virkelig brug for mere tid. Virkelig brug for mere tid.
Det forstår jeg godt. Sådan har jeg det også -
- men vi er nødt til at lade mor gennemføre sin plan.
Jeg kan simpelthen ikke tillade, at du...
- Du skal ikke bestemme, hvad jeg skal. - Du er ikke i stand...
Jeg er rask!
Lad være, Heidi.
Lad mine ting være.
Litarex. Det ved du godt, hvem man giver til, ikke? Til sindssyge.
- Jeg er ikke sindssyg. - Du er heller ikke rask.
- Hvorfor får du så medicin? - Fordi jeg får det bedre.
Stemningsstabiliserende og mod depression. Sanne, for fanden!
- Du kan ikke tage stilling til noget! - Jeg har det godt!
Du har ingen dømmekraft. Du kan ikke stole på din dømmekraft.
Hører du, hvad jeg siger til dig?
Sanne, kig lige på mig.
Kig lige på mig, Sanne.
Du ved det godt. Du ved det jo godt, ikke?
Sanne, du ved det godt, ikke?
Pusling, har vi en aftale? Sanne, for fanden altså.
Så må du bruge dagen i morgen på at få snakket med hende, ikke?
Er hun...?
Hun har forstået.
Dennis?
Tak skal du have.
Undskyld.
Skal jeg sove nede i stuen?
Det var altså det rigtige at gøre.
- Snorker jeg? - Nej.
Hvad sker der?
Sanne havde ombestemt sig.
Hun ville ringe efter en ambulance, når mor havde taget pillerne.
Det er okay. Jeg har talt hende fra det.
Tror jeg.
Jeg skulle have taget hendes mobiltelefon.
Hvad nu, hvis hun ringer alligevel? Kan man ringe og sige, det var en fejl?
De vil komme alligevel. Når de har fået opkaldet, er det deres ansvar.
Jeg forstår hende godt. Det er ikke, fordi jeg ikke...
Det ville også være mærkeligt andet, men det vigtigste er din mors ønske..
Sanne sagde, hun ikke følte sig klar. At hun ville vente en måned eller to.
Jeg forstår hende godt.
Men hvis din mor bliver immobil -
- så kan det ikke ligne et selvmord længere, vel?
Vel?
Du må stole på din far. Hvis han siger, det er nu, så er det nu.
- Prøv at få noget søvn. - Jeg kan ikke sove.
- Jeg kunne ikke finde dig. - Jeg sidder her.
Har du siddet her hele natten? Hvad laver du?
Jeg ser på billeder.
- Hvad er du der? 13? 14? - 14.
- Hvor er det henne? - På Kreta.
Far og mor, Sanne og mig... og Lisbeth.
Her er billeder fra Spanien. Far og mor, Sanne og mig og Lisbeth.
Istanbul. Alle fem.
Ødegårdsferie i Sverige. Far og mor, Sanne og mig og Lisbeth.
Bornholm.
Far og mor, Sanne og mig... og Lisbeth.
Hun er jo din mors veninde.
Hvad?
Åbenbart også min fars elskerinde... eller noget.
Jeg så dem kysse hinanden.
- Det kan jo have været... - Hvad?
Det er jo en svær tid. Det skal du ikke tænke på.
Hvad nu, hvis han elsker hende?
Det tror jeg ikke, han gør.
Men hvad nu, hvis han gør?
Jeg ved godt, han jo aldrig vil gøre sådan noget bevidst, men...
- Påvirker det ikke hans dømmekraft? - Skat, du er træt.
Hvad synes du, jeg skal gøre?
Jeg synes, du skal gå i seng og sove.
Skal jeg sige det til mor?
Skal jeg sige, jeg ikke vil være med til det alligevel?
- Det er din mors beslutning. - Hvad skal jeg gøre?
- Du skal lade din mor... - Hvad synes du, jeg skal gøre?!
Hvad synes du? Hvad føler du lige nu?
Jeg er ligeglad med, hvad du synes, nogle andre skal synes. Hvad synes du?
- Det er en svær, svær beslutning. - Men hvad føler du? Hvad mærker du?
Er det den rigtige beslutning?
Synes du, det er den forkerte beslutning? Hvad synes du?
Du ved, at du kan fortryde.
Laver du morgenmad?
Hvad vil du gerne have?
Røræg.
Trækker du gardinet for?
- Vil du sove mere? - Jeg vil bare vågne.
En gang til.
- Godmorgen. Det er lidt tidligt, hvad? - Det er bare en cigaret.
Det er næsten værre.
- Hvad for en slags læge er du? - Jeg var praktiserende. Almen medicin.
Hvor syg var Sanne?
- Hvor er hun? - Hun er i bad.
- Hun var meget syg. - Skal jeg skære dem der?
- Ja. Der er en kniv der. - Tak.
- Er Sanne rask nu? - Hun får medicin. Hun bliver stabil.
Hvis det er det, du mener.
- Godmorgen. - Godmorgen.
Så... kan I bare begynde, ikke?
Vil du have?
Skal du ikke have?
Nej tak. Jeg er ikke sulten.
Jeg kan godt lide æg.
- Dennis hjalp mig. - Det var sødt af dig.
Men altså ellers så...
... så har I jo fri i dag.
Så er der noget rugbrød om eftermiddagen.
Og så kører I klokken seks.
Ellers så...
Hvad laver du?
- Er det sådan en, der kan alt muligt? - Vil du se?
- Ja, vist vil jeg se det. - Man kan gå på nettet.
Eller man kan se film eller spille spil. Jeg har 15-20 spil.
- Eller man kan maile. - Hvordan skriver du så på den?
Hvis nu man er på Facebook, og man gerne vil skrive noget -
- så trykker man bare...
Hold op, hvor er det smart.
Er du på Facebook?
Nej...
Er det en Facebook?
Det er en, der hedder Tilde.
Er det så Tilde? Hun ser sød ud.
Var det hende, din mor talte om? Er det din kæreste?
Vi var sammen til en fest, men...
Men hvad så?
Jeg tror ikke rigtig, hun elsker mig lige så meget, som jeg elsker hende.
Siden festen har hun bare ignoreret mig.
Og hun snakker hele tiden om en eller anden, der hedder Marek.
Hun har ikke engang gidet skrive til mig, selvom jeg har added hende.
Hvorfor skriver du så ikke til hende?
Skulle du ikke skrive til hende, om hun ikke vil gå i biografen med dig?
Jo... men jeg ved ikke, hvordan jeg skulle spørge hende.
Tror du ikke, din far ved sådan noget?
Nå... nej.
Så lad mig lige prøve.
Er det sådan? Ja...
Hvis nu mine klodsede fingre kunne få plads, så...
... så ville jeg skrive sådan noget lignende som det her.
- Det ville jeg skrive til hende. - Det mener du ikke, vel?
Jo!
Jeg siger dig. Det er, hvad enhver pige gerne vil høre.
Tak.
Tak selv.
Hej.
Kommer du ikke ind?
Hygger I jer?
Så meget som man nu kan i dag.
Vil du have en kop kaffe?
- Du havde ret. - I hvad?
Jeg har ombestemt mig.
- Hvis du prøver at lokke mig til... - Jeg prøver ikke at lokke dig.
Jeg tror, far han...
Jeg tror, far...
Hvad nu, hvis...
... vi ikke kan stole på hans dømmekraft?
Hvorfor skulle vi ikke kunne det?
Det er bare...
Hvad nu, hvis der var noget, som...
Noget hvad?
Noget hvad, Heidi?
Lisbeth og far har et forhold.
- Det kan da ikke passe. - Jeg så dem kysse hinanden i går.
Nej...
- Har du sagt det til mor? - Det kan jeg da ikke.
Med den tid, hun har tilbage at leve i... Hun skal da ikke vide noget.
Hvad gør vi?
Hun har altid sagt, det var under forudsætning af, vi var sammen om det.
Vi må bare sige, vi har ombestemt os.
Men... Hvad hvis hun vil gøre det alligevel?
- Kommer I ind? Vi spiser om lidt. - Ja, vi kommer.
Vi snakker med hende efter maden.
- Lad det stå. - Nej, det er fint. Jeg tager det.
Og bagefter vil Heidi og jeg gerne tale med dig.
Lad det nu stå.
- Far og jeg tager opvasken i morgen. - Hvordan kan du sige sådan noget?
- Lad opvasken stå og gå ind i stuen. - Nej.
Det er noget pjat. Vi...
Mor?
Far!
Mor, kan du høre mig? Kan du høre mig?
Mor!
Hej. Hej...
Jeg vidste ikke, hvor jeg var.
- Far! - Ja. Jeg kommer.
Jeg er lige her.
Esther.
- Esther... Esther. - Ja.
Bare træk vejret. Sådan...
Det går fint. Jeg er her.
- Jeg er her også. - Det er godt, Esther.
Det er okay. Gå ind i stuen. Vi kommer lige om lidt.
Træk vejret dybt.
Det er godt.
Jeg er bange.
- Vi må ikke sige noget til dem. - Nej, nej...
Det gør jeg da heller ikke.
Det er ikke for sent at fortryde.
Det ved jeg godt.
Men jeg fortryder ikke.
Skal vi gå ind til dem?
Hvad?
- Kommer I ikke ind i stuen? - Nej.
Vi vil godt lige snakke med jer.
Ja. Kan vi ikke gøre det inde i stuen?
Vi vil godt lige tale med mor.
Øh... Men er der noget i vejen?
Vi vil ikke være med.
Hvad mener I?
Vi vil ikke være med. Det er ikke rigtigt.
Rigtigt?
Nu har vi jo talt det her igennem i månedsvis.
Og vi er blevet enige om hver gang, at det er noget, jeg kan gå ind for...
- Det er det ikke alligevel, mor. - Hvad sker der?
Vi taler lige med mor nu!
Vi?
Sanne og jeg er enige.
Jeg kan ikke gå tilbage.
Der gives ikke nogen omveje.
Jeg kan ikke lave det om nu.
Du sagde, at hvis vi ikke alle var enige, ville du ikke gøre det.
Jeg kan ikke gå tilbage!
Jeg kan ikke.
Det bliver sådan.
Det må I forstå.
Det er din mors valg.
Sanne...
Undskyld, mor. Undskyld.
- Sanne... - Undskyld.
- Nej... - Jeg var så bange.
Jeg er også bange.
- Men det er sådan, det må gøres. - Jeg ved det godt.
- Forstår du det? - Jeg ved det godt.
Kom bare. Alt er godt. Kom bare.
Heidi, kom og sæt dig ned.
Heidi, hvad er der?
Hvad er det, du har gjort?
Heidi, hvad er det, du har gjort?
Jeg har ringet til alarmcentralen.
Sæt dig der.
Her.
Hvordan kunne du gøre det?
Hvis du ikke...
Jeg så jer sammen. Dig og Lisbeth. Jeg så jer sammen!
Hvor kunne du?! Hvordan skal vi stole på dig, når du vil være sammen med...
- Esther? - Lad være med at blande mor ind i det.
- Skat... - Lad være! Du skal ikke lyve for mig.
Hvordan kunne du gøre det? Det er mors bedste veninde.
- Heidi, for helvede! - Du skal ikke lyve for mig mere!
Hvad sker her?
- Heidi har set... - Lad være, far.
Heidi har set mig sammen med Lisbeth.
Det var det, jeg ønskede.
- Ved du det? - Selvfølgelig ved jeg det.
Det var jo min egen vilje.
At to mennesker, som jeg elsker så højt i verden -
- kan finde trøst hos hinanden.
Tænk at kunne dø med visheden om, at far ikke er alene.
Det synes jeg er en velsignelse.
Vi har skrevet et brev -
- som Lisbeth skulle give jer på det rigtige tidspunkt.
Men... nu ved I det jo.
Undskyld.
Hvad skal vi gøre nu?
- Hvad har du sagt til dem? - At en af os havde taget sovepiller.
- Havde eller ville? - Havde.
- Hvordan fanden kunne du gøre det? - Jeg ville have, de skulle komme.
Jeg er virkelig ked af det. Undskyld.
Vi siger, det var mig.
Når ambulancen kommer, så siger vi, det var mig, der havde taget pillerne.
- Vi siger, at jeg fik et tilbagefald. - Nej. Aldrig i livet.
- Men, Sanne... - De kan jo se, jeg har gjort det før.
- Du bliver indlagt. - Ja, og så kommer jeg ud igen.
Nej.
Nej. Det vil jeg ikke have.
Hvorfor ikke?
Tror du ikke, jeg kan klare det?
Jo. Det kan du jo.
Så er det dét, vi gør.
Hvornår kommer de?
Da jeg ringede, sagde de et kvarter. Det er ti minutter siden.
Og så...
Så tager I andre af sted bagefter.
- Kan vi ikke blive lidt længere? - Nej.
Nu har vi brugt tid på alt det i stedet for....
Kom herover.
Vi kan godt selv bestemme. Vi kunne jo bare sige klokken syv?
Kom herover.
Så...
Tak.
- Hvem er du? - Jeg er hendes kæreste.
Tekster: Dansk Video Tekst