Preveo: Bambula
Priče leče. Priče povređuju. Ako ih dovoljno često ponovimo,
postaju stvarne. One nas čine onakvim kakvi jesmo.
Imaju toliku moć. Ovo sam naučila
poslednje jeseni našeg detinjstva.
Vreme je da izađete iz grobova, Mil Vali.
Noć veštica je. Ali budite oprezni, jer kad sunce zađe,
Sezona veštice je.
Uspeo sam. Idem u Vijetnam.
One komunjare će nadrljati.
Hajde da plašimo klince večeras, momci.
To je čudno.
Veoma čudno.
Moraš uhvatiti svaku petlju... -Ali nek ljudi svuda
znaju da jaka, samouverena... -Hvala.
I oprezna Amerika... -Izlaziš s prijateljima večeras?
Radije bih ostala kod kuće.
Stoji spremna večeras da odbrani častan cilj.
Svaku petlju...
Mora da je sezona veštice.
Mora da je sezona veštice. -Stela, javi se.
Stela... -Ne želim da idem da skupljam slatkiše.
Stela. Ne radi se o slatkišima već o osveti.
Uzmi koliko god možeš jaja i toalet papira i nađimo se u 7.
Stela, molim te. Ovo je možda naša poslednja Noć veštica zajedno.
Ako ti misliš da je tebi teško,
ja moram da upecam govno iz ve-ce šolje. -Odvratan si, Čak.
Znaš li kuda ideš, mali?
Pratim žetvu.
Samo večeras.
Mama, u redu je. -Ne, nije.
Još je malo labavo u preponama. Još jedan.
Evo ti! Pravo u centar!
Moraš uhvatiti svaku petlju...
Idemo, devojke.
Daj mi.
Jedi govna, Harolde.
Tomi, uspori. -Mora da je sezona veštice.
Šta to radiš do đavola? -Malo privatnosti, molim!
Rekao sam Spajdermen. Ne pauk...
čovek. -Budi srećan s onim što nam je Gospod dao.
Mama, u redu. Bože. Mama, mogu li molim te da dišem?
Budi dobar. -Dobro! Možeš li molim te prestati tako da me grliš?
Zar nisi malo star da skupljaš slatkiše?
Zar ti nisi previše ružna da ideš na sastanke? -Malo govno.
Ogi je stigao, moram da idem. Ni reči.
Mislio sam da ćeš biti Spajdermen. -Da, navikni se.
Imam robu, idemo.
Prestani da buljiš u moju sestru, perverznjače.
Moraš uhvatiti svaku petlju...
Zec trči u jarak...
O, ne.
Mora da je sezona veštice.
A da batališ? -Te antene ne izgledaju stvarno.
Ako ništa drugo, čovek pauk treba da ima 8 ruku, ne četiri.
Dobro. Barem nisam klovn.
Poslednji put ti kažem, ja sam Piro.
To je lik iz 17. veka iz Komedije del arte. -Klovn.
Znaš li šta je u tome? Iste toksične hemikalije
koje izazivaju hočkinov limfom našim trupama
i kvari mleko južno-vijetnamskih dojilja. A ti si ih sve pojeo.
Zato imaju tako dobar ukus? -S puta, klovnu.
Štreberu! -Skloni se!
Neće se pojaviti. -Šta? Ne, pojaviće se. Milner to radi svake godine
i ova godina biće mu poslednja. Gde si, Tomi?
Čuo sam da školske novine opet primaju materijal. Predaj jednu svoju priču.
Dođi i ukradi nam slatkiše, Tomi. -Nema šanse. Znam našu školu.
Urnisali bi me.
Pontijak katalina. To je on!
Samo se ponašajte prirodno.
Rekao si da ćemo ići na večeru. Ti i ja.
Može dezert? Spremi se, druže.
Naivčine!
Kakav je to smrad? -Staračke gaće!
Imamo ga. Idemo. Odradimo ovo!
Maltretiraj ovo, seronjo!
Kreteni! -Do đavola! Ta mala govna!
A sada udar govna.
Jedi govna, govnjivko! -Sveca mu.
Zaustavi auto! -Gasi to!
Šta Rut radi ovde? -Čaki, ti malo derište!
Ne znam. Znao sam da ide na sastanak ali ne s njim. -Do đavola! Ubiću ih!
Vratite se!
Hajde! Uhvatiću vas!
Uhvatimo ih! -Hajde, momci, brže!
Tamo! Uhvatite ga! -Kreteni, s leve strane!
Iza onog drveća. Ako želiš, idi da proveriš.
Hajde. -Je li zauzeto?
Pretpostavljam da nije.
Izlazite iz mog auta. -Molim te.
Idemo odavde za minut. -Hvala.
Šta to radite? -Spasavamo živu glavu.
Izvini. -U redu. Spasli smo se.
Spasli smo se? -Otišao je.
Hvala. Dugujemo ti uslugu.
Ja sam Piro.
Živiš ovde? -Ne preturaj mi po stvarima.
Razumem.
Šta radiš sam u auto-bioskopu? -Šta i dalje radite u mom autu?
Koliko vidim ti... Nisi odavde, je li?
Odakle si? -Oprosti mom prijatelju.
Nije dobijao dovoljno kiseonika u materici. -Više od tebe, klovnu.
Možete li prestati? -On je kriv, ne ja.
Prestaćemo. -Tvoj prijatelj je malo radoznao.
Noć živih mrtvaca. Dobar film.
Gledala si ga? -"Vins, udari ga u glavu,
tačno između očiju." To je film godine.
Da, da. Jeste.
Ramon. -Stela.
Čak. -Ogi.
Izlazite iz auta.
Mislim da me niste čuli. Svi moraju izaći napolje.
Smesta. I ti,
meksički šljamu.
Nećeš valjda da pobegneš i ti kao mamica, je li, Stela?
Mirišeš kao govno.
Skloni se od mog auta.
Dole napred. Blokiraš pogled! -Daj, bre!
Ne vidim film! -Vrati se u svoj auto ili se gubi odavde!
Ovo nije gotovo.
Idemo. -Skloni se, idiote.
Idemo.
Vrati se u auto. Idemo. Hajde. -Dobro, idemo.
Kuda ćemo? -Onuda.
Dobro, ići ćemo zajedno.
Jesi li dobro? -Izvini me na trenutak.
Jesam li ja rekao nešto? -Ne, onaj seronja Tomi je rekao.
Njena mama je otišla kad je ona bila dete, tek tako.
Ljudi ne prestaju da pričaju o tome.
Živimo u malom gradu. -Da, tračarenje postane stvarno gadno.
Isuse. -Da, ali to je i dalje muči,
pa pretpostavljam da takve stvari ne zaboravljaš.
A mi smo joj jedini prijatelji trenutno.
Rekao bih da ona nije tvoj tip.
To je Stela. Ona nije ničiji tip. -Ne bih rekao da se slažem s tim.
Tebi se sviđa svaka devojka. Ne računa se. -Ne svaka devojka.
Reci mi da barem imaš skakavca. Mogu li da vidim tvog skakavca?
Jesam li rekao da imam skakavca? -Ne, pretpostavljam da nisi rekao da imaš...
Ima skakavca. -Znam.
Noć veštica je. Hoćeš li da vidiš ukletu kuću?
Nisi se šalila. -Rekla sam ti da neće razočarati.
Čovek bi pomislio da je ovde gužva na Noć veštica.
I bila je, neko vreme, onda je neki klinac nestao, pa su je zatarabili.
Mislim da će da je sruše za tržni centar ili slično. -Narode.
Klovnovi prvo. -Stvarno?
Dobro, eto, videli smo. Možemo li da idemo? -Ko se to uplašio?
Jer ne volim da provodim noći u kući gde je živeo ubica deteta?
Neko je ubijen u toj kući? Prilično je mračno.
Ko je ovde živeo? -Belouzovi.
Jedna od prvih porodica koja se doselila ovde u kasnom 19. veku.
Sagradili su fabriku hartije koja je proslavila ovaj grad.
Mogli bismo barem potražiti stepenice.
Da. Kao što sam i mislio.
Dobro su zaključali ovo mesto. -Ima li neko hemijsku?
Upoznajte Lolu. Ona je ludo zaljubljena u mene. -Da, tvoja ruka možda.
Fino. -Lola! Šta?
On je mnogo privlačniji od tebe.
Belouzovi su imali tajnu: ćerku kojoj nisu dozvoljavali da napušta kuću.
Mit glasi da je nešto bilo stvarno čudno u vezi s njom. -Veoma strašan deo
je da ju je njena porodica izbrisala sa svakog portreta.
Do dana današnjeg, niko nije pronašao Sarinu sliku.
Odrekli su je se.
Bolje ti je da bežiš, klovnu! -Sranje! -Bolje ti je da bežiš!
Kladim se da me ne možeš uhvatiti!
Čak, ako mi skočiš, tresnuću te u grlo.
Šta joj se desilo? -Deca sa svih strana bi dolazila
nadajući se da će videti Čudnu Saru. Iako je nikad nisu videli,
mogli su je čuti. Kroz zid.
Sara im je pričala priče. Jezive priče.
Neka deca se nisu vratila kući. Deca u gradu su umirala.
Otrovana, govorili su. Svi su znali da je to bila Sara.
Ali pre nego da je se rulja dočepa, obesila se
o sopstvenu kosu.
Legenda kaže, ako dođeš u kuću Belouzovih noću,
i pitaš Saru da ti ispriča priču, to će ti biti poslednja priča
koju ćeš čuti.
Šta je ovo?
Gurni u drugom smeru. Guraj.
Nije moguće.
To je to.
Sarina soba.
Nećeš me uplašiti.
Čak?
Šta...
Šta? Gde je starica? I pas? -Kakva starica?
Moramo da idemo odavde. Stela! Moramo da idemo odavde!
Stela, idemo! -Narode, morate da vidite ovo! Dođite ovamo.
Ko se uplašio? -Začepi.
Ovde ju je njena porodica držala. Zaključali su je od sveta.
Sama kao neka nakaza. Mora da je samo sedela ovde
i pričala svoje priče deci kroz ovaj zid.
Kako to da ovo nismo videli pre? -Mislim da niko nije hteo da vidimo?
Možemo li otići odavde sad?
Šta je to?
Ne mogu da verujem. To je njena knjiga jezivih priča.
Imala je knjigu? -Nema knjige u verziji mita koji sam ja čuo.
Knjiga je deo svake verzije mita. I...
da je napisana krvlju dece.
Deca su umirala slušajući te priče, u redu?
Vratimo je gde si je našla i gubimo se odavde.
Sranje! -Bez brige.
Narode, umuknite. -O, ne. To je starica i pas!
Tomi, prestani. Pusti ih napolje.
Rut, jesi li to ti? Hoćeš li da otvoriš vrata?
Gotovo je sa šalom. Ako ih ne otvoriš...
Ne smeš to da radiš! Daj, bre! -Reći ću šefu.
Zašto bi to uradila? -Nije smešno! Tomi, ne zezaj.
To je moj mlađi brat.
Molim te. -Otvori prokleta vrata!
Otvori ih. -Rut! Ovamo dole. Pusti nas!
Ionako si đubre.
Tomi, izvini zbog izmeta u plamena. -Nadam se da ćete naći izlaz.
Dobro si? -Da.
Skloni to s mene! -Dobro si! -Ne, skloni to s mene!
Skloni to s mene! -Dobro si.
Skinuo sam. U redu je. -Nešto me je ujelo!
Možeš li mi pomoći oko ovoga? -Nema više paukova. -Hvala.
Isuse, Ogi. Kakav si napaljenko. Možeš li da ostaviš stojka na trenutak
i pomogneš nam da izađemo odavde? -Nije smešno. Dama je među nama.
Dama je među nama.
Hajde! Moraš jače da guraš. Hajde.
Sara Belouz, ispričaj mi svoju priču.
Ispričaj mi priču. Sara Belouz, ispričaj mi priču.
Stani, stani. Čujem nešto. Neko je ovde.
Vratio se. Tomi!
Izvini, stvarno izvini. -Hvala!
Povlačim sve što sam rekao, čoveče. Izvini, čoveče!
Tomi, molim te!
Rut, zašto si izlazila s ovakvim psihopatom? -Bolje nego da pecam govna.
Ko ih je otključao? -Koga briga? Gubimo se odavde.
Fin Piro kostim. -Hvala. Vidite?
To je bilo zabavno.
MEKSIČKI
ŠLJAM -Sranje!
Izvini zbog svega ovoga. -Zašto je uradio ovo? -Ovo je nisko,
čak i za Tomija, nisko poput prdenja u moj tetrapak s mlekom
i primoravanja da ga popijem. To je bilo u 5. razredu.
Bilo je u devetom. -Mogu da skupim nešto da pomognem.
Bez brige. U redu je, hvala.
Ostaću ovde do jutra. Otići ću u prodavnicu.
Imamo sofu u podrumu. Slobodno je iskoristi.
Ne želim nevolje.
Moraćemo da nestanemo pre nego što tata ustane.
AM/FM stereo stoni radio s auto...
Čini se da je Semov ljubimac pacov iz kanalizacije.
Imaš ti ozbiljne probleme. -Nije još gotova.
Voleo sam ovo kao dete. Skupljaš ih?
Pročitala sam svaki broj. Od korice do korice.
Ako si ozbiljna da postaneš pisac, ne možeš to ovde.
Moraš se preseliti u grad.
Ne bih mogla ostaviti svog oca.
Podrum je dole.
Obično je tamo.
Ova knjiga pripada Sari Belouz
Tomi Milner. Kasno je! Opet si pijan?
Noć veštica je. -Trebalo je da isporučiš jaja u Vulvertons.
Sad? -Sad!
Šta je?
Ovo je sranje.
"Tomi je mrzeo to strašilo ceo svoj život.
Uzeo je jaja i pošao po poslednji put." Tomi...
Jedi govna, Harolde.
Mama!
Pomozi mi! Mama!
Bože. Vidi ti ovo.
Mislio sam da ćeš otići svojim putem, stranče? -Pokušavam.
Znaš, niko nije video srednjoškolca
po imenu Tomi Milner od sinoć. Svedoci kažu da se posvađao
u auto-bioskopu. Milner nije uradio ovo tvom autu,
je li?
Nisam čuo tvoje ime.
Ramon. Rodrigez.
Bilo bi dobro da ostaneš u gradu nekoliko dana.
Razumeš?
Rodrigez.
To nije bilo tamo ranije. Crveno mastilo je bilo mokro.
I izgledalo je kao krv. Bilo je gušće od mastila. -Kako možeš da jedeš to?
Znaš li koliko delova tela je u tome? Sedam! Pročitao sam u časopisu.
Kul. Pretvara se u strašilo. Svež preokret.
To nije preokret. Rekla sam vam, priča...
Samo se pojavila. Tomi se nije pojavio u školi.
Kao da je nestao.
Svi znaju da je bio željan da ide ubijati komunjare.
Možda je, šta znam, otišao ranije? -Bila je ta soba...
Pusti to. -Ne, reci mi.
U kući, kad sam se skrivao, soba je bila stara. Mislim nova. Savršena,
kad su oni živeli tamo, i video sam jednu staricu i psa,
a oni su buljili u mene ovakvim pogledom... -Čuješ li ti sebe?
Ništa nam se nije desilo u toj kući osim što nam je Tomi uradio.
Ako ga nema, hvala bogu.
Nije trebalo da idemo tamo, nije trebalo da uzmemo knjigu.
Dozvolili ste da vam bapska priča uđe u um. To je sve.
Zabrinuta sam. Tomi nije bio u školi.
Njegovo ime je bilo u knjizi.
Nema šanse da je stvarno povezano, je li? -Da, naravno da nije.
Stela, ne smem da imam posla s policijom. -Moram da ga vidim.
To je Tomi nosio sinoć.
Šta ako je ovo Tomi, a ono što se dešava u knjizi je
upravo ono što se desilo u stvarnosti? -Prestani pokušavati da me uplašiš.
To je samo strašilo.
Jesi li čula za Tomija? Nestao je.
Evo ti tvoja knjiga nazad.
Kasniš.
Prihvatio si još jednu smenu? Morao si?
Ne mogu da odbijem.
Hrana je u frižideru.
Jesi li uvek radio ovoliko mnogo? Čak kad je i mama bila ovde?
Čuo sam da Milnerov sin nije došao kući.
Svi pričaju o tome.
Molim te, dolazi pravo kući narednih nekoliko dana, u redu? -Da.
Nanela si dovoljno pudera za bubuljice tu?
To je ugriz pauka, bubuljice na guzi. -Paukov... Prokletstvo, moja banana!
Mislila sam da ideš?
Nadam se da si gladan. -Umirem od gladi. Hvala.
Ne mogu da prestanem razmišljati o Tomijevom nestanku.
Mora biti neka...
Odakle ti to?
Bila je ovde na tvojoj polici za knjige.
Ne, ja sam bila ovde. Nije bila.
Odnela sam ovo nazad u kuću. -Šta?
Kako je ovde opet?
VELIKI PRST
Šta se dešava? -Šta koji đavo?! Kako to funkcioniše?
Ali moramo to zaustaviti!
"Majka je kopala na rubu bašte kad je videla veliki nožni prst.
'Izgleda lepo i debelo, staviću ga u gulaš', rekla je." Kakva je to priča?
Šta...
Ogi.
Ogi! Javi se!
Ogi! -Ne, nema ničeg ovde.
Rekao sam ti, najmanje što si mogla da uradiš
bilo je da odeš u prodavnicu pre nego što ste ti i Džef otišli na vikend.
Ne, neću ga zvati "tata."
Dobro, ješću gulaš. Gulaš u frižideru?
Neko ga je napravio. Dobro, videćemo se kad se vratiš. Volim te.
Ogi, javi se!
Jedem. -Ogi!
Stela! -Ogi, ništa ne jedi.
Slušaj, ti si u sledećoj priči! Šta god da radiš, ništa ne jedi!
Veoma smešno. Da li te je Čak nagovorio na ovo?
Ogi, ovo nije šala. Priča se sama piše trenutno.
Ne znam kako i zašto, ali čitam je trenutno ovde.
"Glas ga je uplašio. To je bio glas. I viknuo je, 'Ko mi je uzeo prst?'"
To je leš koji traži svoj nestali prst. -Znam tu priču.
Tata mi je pričao tu priču.
Plašila me je mnogo kao dete, ali...
Zar ne treba da sačekam da neko to kaže jer ja ništa ne čujem?
Slušaj, čitamo je trenutno ovde. "A onda se glas pojačao,
'Ko mi je uzeo prst?'" -Sam sam.
Nema glasa. -Mora biti glasa.
Ti si jedina koja to kažeš.
Ogi! Ogi!
Ne, Ogi, javi se.
Ogi, ništa ne jedi.
Ogi! -Bože!
Ogi. Ogi?
Ogi? Hajde, Ogi, javi se!
Da li ste čuli to? -Šta? Ništa ne čujem.
U gulašu je bio nožni prst. Prokleti prst.
Šta knjiga kaže da će se sledeće desiti? -"Ogast se mnogo uplašio.
Ali pomislio je, 'Ne zna gde sam.'
Nikad me neće naći.'" -Otkud knjiga zna to?
A onda je čuo glas opet...
Ko je uzeo
moj... -Prst.
Ogi, izlazi iz kuće!
On je samo par ulica daleko!
Ko...
je uzeo...
moj prst?
Hajde, hajde.
Ogi? Ogi!
Ogi!
Tomi! Tomi Milner! -I kao da ova godina
nije već bila dovoljno sumorna,
imamo nestalu osobu, prijatelji.
Naš sugrađanin Tomi Milner, tačno ovde, u malom Mil Valiju.
Ja sam pronašla knjigu. Odnela sam je kući.
Nisi ti kriva.
Znaš, ja sam prouzrokovala
svaku lošu stvar koja se desila u mom životu.
Odlazak moje mame.
I sad Ogi.
Ništa od toga nije istina.
Izvinite što kasnimo. Rut je ponestalo pudera za bubuljice.
Kunem ti se, da nije toliko naporno da se izađe na kraj s tobom
ne bih imala bubuljice. -Šta je toliko hitno?
Gde je Ogi? -Ogi je nestao.
Još jedna priča je napisana. Pred našim očima.
Ne shvatam. Šta je ovo?
Ovo je otrcana šala. Noć veštica je prošla.
Gde je Ogi do đavola?
Ne znamo. Njegovi roditelji su na putu, a on je nestao.
Kako to misliš ne znaš? Onda ga pronađimo!
Mislim da se neće vratiti.
Prvo... -Znao sam da se nešto desilo.
Tomi je nestao. -Video sam onu staricu. -A sad Ogi.
Imali su svoje priče u knjizi, i to se dešava svake noći.
Isuse, pojeo je prst?
Ne čitaš ti knjigu. Knjiga čita tebe.
Bojim se da smo probudili nešto.
Da će se isto to desiti svima nama.
Svi smo bili u toj kući.
Ovo nije stvarno. U redu? Priče ne mogu da te povrede.
Sara Belouz je mit, a čak i da nije, mrtva je.
Moramo da odemo u policiju. -Ne, ne možemo.
Znaju šta je Tomi uradio Ramonovom autu i misle da je on imao...
Ogi! Moramo naći Ogija. -Nećemo u policiju.
Neće mi verovati ni jednu reč. -Onda ćemo ih naterati da poveruju.
Dok oni sve rastumače, svi mi ćemo biti mrtvi.
Ne, ne. Ako ne možemo otići u policiju, šta ćemo da radimo?
Samo ćemo sedeti i čekati da naša priča bude napisana?
Mora postojati neki način da se zaustavi veštica.
Ja ne verujem ni u šta od toga. Moram da idem.
Moj mjuzikl je večeras i neću da nasedam na još jednu
vašu glupu šalu povodom Noći veštica. -To nije šala, Rut.
Rut, molim te, ne idi. -Znam da želiš biti pisac, Stela,
ali ova šala je bolesna. -Ne! Ruti! Ruti, stani.
Stvarno misliš da će ovo delovati? -Delovalo je u Salemu.
Zašto? Zašto nećeš da goriš? Mrzim te! Mrzim te. Prokleta da si!
Zato ne čitam knjige! -Znamo da je ne možemo spaliti niti uništiti,
ali koliko stvarno znamo o Sari Belouz?
FABRIKA HARTIJE SE ZATVARA
Slušajte ovo: "Nakon što se Sara obesila, porodica Belouz
otpustila je Silvi Baptist, pošto se za nju i njenu ćerku, Lu Lu,
mislilo da su odgovorne jer su je učile crnoj magiji."
Ako je u novinama, mora da je istina, zar ne? -Ima li Sarina slika?
Ne, samo njeno ime. Ali našao sam oglas za moždanu so,
leči glavobolju i zatvor. Ne znam zašto to nije postalo hit.
Ogi bi to voleo.
Oči će bukvalno početi da mi krvare, a mi i dalje nemamo ništa o Sari.
Poslednji Belouz odlazi
Koje godine se obesila?
1898.
Samo za jednu godinu svi njeni članovi porodice su otišli. -Šta očekuješ?
Ko želi ostati s prezimenom
koje je sinonim za ubijanje dece? -Ne da ostane...
Hoću reći nestali su. S lica zemlje.
Na primer otac, Diodat. Čovek je posedovao fabriku papira
međutim ostavio ju je bez da je proda? Priče nisu napisane o njemu,
čak ni pismo, samo nestane. -Diodat...
Diodat. Videla sam to ime.
Vendigo
"Diodat je bio bogat čovek koji je hteo da ide u lov."
Daj mi još jedno ime.
Jedan od njegovih sinova, Efraim. Efraim Belouz.
Efraim Belouz.
Nisu tek tako napustili grad.
Svi oni imaju priču. -Zašto?
"Diodat je bio bogat čovek koji je hteo da ide u lov."
Bože. Bože, opet se dešava. Piše još jednu priču.
"Crvena tačka"?
Zašto gledate u mene? Šta je?
Sranje! Sranje, to sam ja?
Ja ću umreti? Ne želim da umrem! Još sam nevin. -"Jedne noći,
pauk je prešao preko obraza mlade devojke i ujeo je."
Pauk? Ja sam bio pauk čovek! Ja sam... Stani, "mlade devojke"?
"Otišla je u toalet." Nisi to ti. To je tvoja sestra.
Ruti?
Izvođači na scenu za 20 minuta.
Dušo, moraš uraditi nešto povodom toga.
Da.
Pogrešan toalet.
Drugi sprat! -Dobro.
Rut.
Sklanjaj se. -S puta!
Rut!
Bože, Rut!
Pomozi mi! -Rut, ne brini.
U redu je. Ne brini. -Pomozi mi. Skloni ih!
Skloni ih! -Rut, u redu je. Ne brini.
Skloni ih! -Bićeš dobro. U redu je.
Skloni se!
Dobro si. Dobro si, Ruti. Upomoć! Nek neko pozove pomoć, smesta!
Dobro si, Ruti, dobro si. Sve je gotovo. -Skloni ih.
Nema ih više, Ruti. Nema ih više. -Skloni ih. Skloni ih s mene.
Skloni ih s mene. -Ruti, nema ih više,
nema ih više, u redu? -Skloni ih. -Dobro si.
Skloni ih s mene.
Ozbiljno je. Nadam se da je dobro. -Videla sam je. Sara je bila tamo.
Ona je kontrolisala celu stvar. -Gotovo je s mojom sestrom.
Mi smo sledeći. Mi smo sledeći.
Jesi li je našao?
Luiz Baptist... -Lu Lu?
Ulica Goldšajr broj 220.
Opet sam sanjao onaj uvrnut san. Bio sam zarobljen u crvenoj sobi.
I tamo je bila debela, bleda žena koja je šaputala,
"Ovo je zlo mesto. Beži dok možeš."
Plašim se da će veštica to da upotrebi protiv mene.
Zdravo. -Da li Lu Lu Baptist još živi ovde?
Ne želim ikoga da bombardujem ako to nije neophodno da se spasu...
Prepredeni Diki. To nije ime za predsednika. -Mama, imaš društvo.
Lu Lu, čuješ li nas?
Ti možeš biti sledeća.
Zašto kažeš to?
Tako ide pesma, devojko.
Nemoj da se smeješ dok mrtvačka kola prolaze jer ti možeš biti
sledeća da umreš.
Sara je volela tu pesmu.
Imamo njenu knjigu.
Našli ste njenu knjigu? Daj je ovamo.
Ja sam joj dala ovo.
Tako mi je žao te devojke, sedela je u mraku dole sama.
Da li ju je tvoja mama naučila nečemu?
Da je nauči? -Crnoj magiji?
Ne. Magija ne postoji, dete.
Postoji samo bes. -Kako onda i dalje piše priče?
Priče povređuju. Priče leče.
Znate li šta ste uradili? -Šta?
Nije trebalo da uzmete knjigu.
Naljutili ste je.
"Crvi pužu unutra, crvi pužu napolje..." -Postane ovakva ponekad.
Moram da znam. -Drugi put. Moram da je dovedem u red.
Ne, moramo da znamo. Ja moram da znam. -Rekla je doktorima sve što zna
u bolnici gde se ta poremećena devojka obesila. -Ali mislio sam...
Svi su oduvek govorili da se Sara obesila u kući.
Vi niste bili tamo. Mama jeste bila. -Bolnice imaju dokumentaciju.
Dokumentaciju o Sari. -Onda šta i dalje radimo ovde? Idemo.
Dan izbora je, narode, stoga nek se vaš glas čuje.
Recite ne ratu! Recite ne Vijetnamu.
Recite ne slanju naše dece da umru.
Oprostite. Moramo da vidimo dokumentaciju bivšeg pacijenta.
Ne dajemo dokumentaciju pacijenata.
Hoću reći,
ona je umrla pre oko 100 godina. Sigurno ona niti bilo ko drugi
verovatno nemaju ništa protiv.
Zašto, deco, želite da pogledate karton starog pacijenta?
Zbog školskog zadatka,
psihološka studija ljudi. -Da, studija.
Mislim da su smestili dokumentaciju iz stare bolnice u crvenu sobu.
Crvena soba? -Vreme obrade zahteva je 6 nedelja.
Najviše. Treba li vam olovka?
Toliko što se tiče toga.
Hajde! -Ne.
Nećemo u crvenu sobu! -Ne, idemo u crvenu sobu.
Ne, neću. -Da. -Ne. Neću to da radim.
Dr Kaufman da se javi na telefon, molim vas. Dr Kaufman.
Pričao sam vam o mom snu. Ne želim da idem.
Znači, nije stvarno crvena. Ne brini.
ODELJENJE ZA DOKUMENTACIJU I EVALUACIJU
Zove se crvena soba, u redu? Ko je rekao da mora biti crvena?
Ne računajte na mene. -Dobro. Samo ostani ovde.
Budi brz. Biće u redu.
Samo nemoj da te uhvate.
Džordž Forman. Postaće svetski šampion 1973.
Znaš li kuda ideš?
Bože. Bože.
Ti tamo. Ne treba da budeš ovde.
Stani!
Soba za dokumentaciju i evaluaciju.
Dokumenta o prijemu, psihološki testovi, šta je jela...
Ovo je sve. Primila ju je njena porodica.
Ovde piše da je patila od akromazije-albinizma.
Smestili su je u njen podrum jer je bila drugačija.
Ovde, njen glavni doktor je bio dr Efraim Belouz.
Njen brat? -Da.
Isuse! Mučili su je. Elektrošokovi,
terapija izolacijom, lečenje bočnih strana mozga dijatermijom.
A ovo čudo?
Šta je ovo?
Video sam ovakvo nešto ranije. To je voštani cilindar.
Koristili su ih za snimanje pre ploča.
Da li to znači da ćemo čuti Saru?
Otišao je ovuda. Oglasite alarm!
Reći ćeš istinu sad. Zar ne, Sara?
Nisam povredila decu.
Nisam.
Efraime... -To nije istina, je li?
Nisam to uradila. Nisam povredila...
Reci istinu, Sara. -Ja sam ti sestra...
Ti si otrovala onu decu. -Ne. Ne.
Ja sam pokušala... Ja sam pokušala da ih spasem.
Ali niko nije slušao.
Nisam želela da stradaju, ali ti nisi hteo da me pustiš napolje. -Sara...
Reci istinu. -Ona ne zna šta je uradila.
Kriva je bila voda. -Već smo pričali o tome, Sara.
Voda. -Sve je bilo u redu s vodom.
Zato si ovde. -Fabrika.
Kriva je bila živa iz fabrike. Otrovali ste vo...
Ona to nije uradila. To je bila njena porodica.
Sara, jesi li još tu?
Reći ću ti.
Reći ću ti ono što želiš da čuješ. -A šta je to?
Čarli je sanjao san o crvenoj sobi...
Čarli? -Soba za dokumentaciju i evaluaciju.
Koji Čarli? -Čak.
U njegovom snu, žena s bledim licem,
crnim očima, i dugom crnom kosom,
tiho se ušunjala u njegovu sobu.
Nagnula se i prošaputala,
"Ovo je zlo mesto.
Beži dok možeš."
To nije dobro. -Čak!
Upomoć!
Upomoć! Nek mi neko pomogne!
Upomoć! Molim vas, nek mi neko pomogne.
Upomoć. Upomoć! Nek mi neko pomogne!
Hajde!
Čak! Čak, gde si? Čak!
Gde je? -Treba da je ovde.
Čak?
Čak.
Gde je vaš mali prijatelj?
Izveštavanje o noći izbora 1968. nastavlja se.
Stela? -Tata.
Jesi li dobro? Gde si? Stela?
Bojim se da ću umreti, tata. -Dušo, ne govori to.
Reci mi šta nije u redu, šta mogu uraditi.
Ne možeš ništa što se tiče toga. Ja ne mogu ništa što se tiče toga.
Ne. Moraš mi pomoći u vezi s tim, dušo.
Reci mi gde si. Odmah stižem tamo. Nebitno je kroz šta prolaziš,
samo mi reci, molim te. -Ako nestanem... -Nestaneš?
Ako me ne možeš naći... -Gde ako te ne mogu naći?
Stela? -Nisam te napustila.
Ne bih ti to nikad uradila. -Ne razumem o čemu pričaš. Da me napustiš?
Zašto bi me napustila? Je li neko s tobom tamo? Da...
Samo me saslušaj, dušo. Nisi ti kriva, Stela.
Nisi ti kriva što je ona otišla.
Svi su govorili da je to zbog mene. -Ne, molim te, saslušaj me.
Nisi ti kriva što je ona otišla.
Nije to bilo zbog tebe. To je bilo zbog nje.
Negde duboko u sebi, ona se
osećala zarobljeno ili tako nekako, šta znam, ja... Komplikovano je.
Kamo sreće da imam odgovore za tebe, dušo, ali nemam i žao mi je.
Volim te, tata. Moram da idem.
Nisi ti kriva, Stela. Molim te ne prekidaj, dušo.
Žao mi je, moram da idem. -Kažem ti, nisi ti bila...
Dakle? Hoće li tvoj tata doći da te pokupi?
Stela, o čemu se radi? Trebaju mi odgovori od tebe smesta.
Jasno? -Ričard Nikson se još drži na 43 a Hamfri na 35,
ali Valas se popeo za jedan poen. -A moj poziv?
Pravila ne važe za one koji izbegavaju regrutaciju. Mislio si da neću saznati?
Ramon Morales. Odužićeš dug ovoj zemlji
na jedan ili drugi način. Mogu ti pomoći
ako nam kažeš nešto o svojim nestalim prijateljima.
Rekao sam vam sve što znamo. -Kako da ne.
Knjiga Sare Belouz. Priče se same pišu i sve to oživi.
Ne možemo pronaći tela. -Znam.
Teško je poverovati. Spasli smo Rut u školi.
Sprečili smo je da pogine.
Rut Stajnberg? O njoj govoriš?
Niste spasli nikoga. Biće u ludnici do kraja života.
Gubi se odavde, Stela. Možeš da ideš.
Mnogo si bolja od ovoga što izbegava regrutaciju.
Daj, bre, šta bi tvoj otac rekao?
Neću da idem.
Pošto nećeš u Vijetnam, možda će ti noć u zatvoru razvezati jezik.
Hajde, Hobs. Idi kući, iskopaj onih 10 dolara
koje ćeš mi dugovati kad Nikson pobedi, a ja ću zatvoriti ovde.
U redu, laku noć. -Laku noć, golupčići.
Trebalo je da ti kažem. Mora da misliš da sam kukavica, ali...
Nikad ne bih to pomislila.
Pre 2 meseca dopremili su nazad mog brata iz Vijetnama u delovima.
Žao mi je.
Prošle nedelje kad sam dobio poziv za regrutaciju,
nisam mogao. Samo te pošalju tamo da umreš.
Ako me knjiga pročita,
bojim se šta će reći.
Evo, momče. Lepo je?
"Ja vezati srčan-og šetača"?
Kome su pale na pamet ove bolesne stvari?
Tebi, Stela? -Nismo mi pisali priče.
Triger?
Samo malo, ima još jedna priča? Molim vas, morate nas pustiti!
Ako ima još jedna priča, svi ćemo biti u opasnosti.
Recite nam šta se dešava! -Koja je priča?
Molim vas samo me poslušajte, u redu? Svi ćemo umreti.
Na mene je red. -Šta se dešava u priči?
Samo nam recite koje ime je u knjizi. -Ramon.
To je priča za uz logorsku vatru. Umirao sam od straha.
Džangli men stiže. Uzeće me...
Šta se dešava? -On će reći to. Slušaj.
Ja vezati srčan-og šetača! -Zezaš li me?
Molim vas, samo nas pustite napolje!
Ja vezati srčan-og šetača!
Ramon!
-Bože, Ramon.
Bože, šta je ono?
Upomoć. Upomoć, molim vas. Može li neko da me čuje?
Ključevi. -Požuri!
Kukavice!
Imam ključeve. Hajde, hajde.
Kukavice!
Bež'mo! Hajde, hajde!
Šta čekaš? -Idi u kuću.
Reci joj istinu. Onaj stvor će pratiti mene.
Ali priče se obistine svaki put. -Onda bolje ti je da trčiš brzo.
Zaustavi nju i zaustavićeš ovo.
Sara! Čuješ li me?
Prokleta da si! Moraš prestati da pričaš ove priče!
Ništa ti nismo uradili! Samo ti želimo pomoći! Znamo da si nevina!
Znamo da ti nisi otrovala decu!
Ali, molim te, moraš prestati da pričaš priče!
Stela! Gde si?
Ukleta kuća
Ne, ne. Stela.
Stela!
Izašla je iz svoje sobe opet. -Momci? Sara je izašla!
Nađite je smesta! -Sara!
Sara!
Prepusti to meni, Harolde.
Sara!
Sara, gde si?
Sara!
Čujem je.
Ovde je!
Ona je ovde unutra!
Sara!
Gde si?
Lu Lu.
Da li si videla Saru? -Ne, gospođo.
Laže. -Ne bi lagala, Lu Lu?
Ne, gospođo. Ne, nisam videla Saru.
Ne, g. Belouz, molim vas, ne! Molim vas, ne!
Ne možeš se sakriti od nas. -Moja si!
Ne! Ne! Pomozite mi!
Pomozite mi! -Stela! -Molim vas! Pomozite mi!
Molim vas, pomozite mi! -Svima govori o vodi.
Šta da radimo s njom? -Neko nek mi pomogne, molim vas.
Ućutaćeš ili ćemo te mi ućutati. -Upomoć, pomozite mi!
Pomozite mi, molim vas!
Vraćaš se gde ti je mesto. -Pomozite mi, molim vas.
Budi tiha ili znaš šta ćeš dobiti.
Molim vas. Ja nisam Sara. Molim vas! Molim vas pustite me. Molim vas...
Pustite me. Molim vas, ne ostavljajte me ovde.
Pokušaj ovo opet i poslaćemo te u ludnicu.
Molim vas. Stanite! Molim vas?
Trebalo je da ostaneš u svojoj sobi. -Molim vas. Molim vas.
Nisam ja to uradila. -Ne zaslužuješ svetlo.
Ne!
Kažem vam, ja nisam Sara.
Molim vas.
Stela...
Imam još jednu priču samo za tebe.
Stela,
ako me čuješ, gde god da si, reci joj istinu.
Ne.
Vreme je da ti čuješ priču, Sara.
Bila si žrtva. Sad si se pretvorila u čudovište.
U onakvo kakvo su govorili da jesi.
Stela. -Uzela si mi prijatelje.
Dve osobe koje najviše volim.
Ramon!
Stela!
Hoćeš li i njega uzeti? Ono što je tvoja porodica učinila tebi,
ono što su govorili, to ide njima na dušu.
Ali ono što ti uradiš,
to ide tebi na dušu, Sara.
Sve to ide tebi na dušu.
Ispričaću tvoju priču.
Stvarnu priču. Reći ću istinu.
Ali bes, bes mora da stane, Sara.
Upotrebi svoju krv.
Sara Belouz je bila nevina. Znala je istinu,
i pokušala je da ih zaustavi. Bila je hrabra.
Naudila joj je i uništila je vlastita porodica.
Preko svoje pohlepe, njihovih laži
i grehova.
Ispričaću tvoju priču.
Pusti to.
Pusti to, Sara.
Priče povređuju. Priče leče.
Ako ih dovoljno često ponovimo, postaju stvarne.
Imaju toliku moć.
One nas čine onakvim kakvi jesmo. -Stela.
Tako sam srećna što si dobro.
I ako sam nešto naučila od Sare,
to je da nikad ne odustajem.
Ispričala sam Sarinu priču onako kako sam obećala.
Pisala sam o bledoj, usamljenoj devojci koja je pisala priče u mraku.
I kako ju je u čudovište pretvorila njena porodica.
Neki ljudi su mi poverovali. Većina nije. Jer, poput Sare,
i ja sam bila usamljena devojka
koja je znala kako da ispriča dobru jezivu priču.
Pisaćeš mi?
Svakoga dana.
Vidimo se.
Kako se zoveš, mali? -Ramon Morales.
Priče nas mogu naučiti da marimo.
Čine nas dovoljno hrabrima da priznamo da trebamo jedno drugome.
Daju nam dom kome se možemo vratiti.
Molim te dođi kući uskoro. S ljubavlju, Stela
Čaka i Ogija i dalje nema,
ali znam da postoji način da ih vratim nazad
i da je tajna u knjizi. I nećemo stati
dok ih ne nađemo.
Preveo: Bambula
JEZIVE PRIČE IZ MRAKA
Preuzeto sa www.titlovi.com