Elokuva sisältää kohtauksia lääketieteellisestä dokumentista.
Sekä rikospaikan valvontakameran tallentamaa materiaalia.
Lokakuu 12. 2013.
Lääketieteen opiskelija Mia Hu ja hänen kuvausryhmänsä -
matkustavat Virginian Exumaan, tapamaan potilasta nimeltä -
Deborah Logan, joka sairastaa Alzheimeria ja hänen tytärtään, Sarahia.
Tästä varmaan. Kiva talo.
- Hei. - Varmaan tytär?
Mihin pysäköimme?
Tänne? En tiedä.
- Hei. - Sarah.
Olen Mia. Puhuimme puhelimessa aikaisemmin.
- Halataan. - Mukavaa, että olette täällä.
- Tässä ovat Gavin ja Luis. - Hei, näytänkö hyvältä? Yritän näyttää.
- Näytät hyvältä. - Suo anteeksi.
Käyttäydynkö tietyllä tavalla?
En. Ole vain oma itsesi.
- Äläkä huomaa noita kavereita. - Niinkö?
- He ovat näkymättömiä meille. - Meitä ei huomata.
Äiti voi tuntua tuimalta, mutta hän vain näyttelee.
Hän on iloinen, että olette täällä. Hän on valmistellut kaiken -
kuin presidentin päivällistä varten.
Äiti? Hän oli täällä takana.
Onhan rahapuoli selvä?
Totta kai. Sopimuksen mukaan.
Roanoke auttaa myös hoitokustannuksissa.
Rakastan Roanokea.
Mutta sen täytyy olla asiaan kuuluvaa.
- Olen tyytyväinen ja kiitollinen. - Hyvä.
Nuolen hymyillen takapuolta.
- Ymmärretty. - Älä ymmärrä väärin.
- Hei! - Hän on Harrisin kanssa.
Hei, he tulivat.
- Kerroin heistä. - Mukava tavata.
- He tekevät alustavan haastattelun. - Tekevät minusta dokumentin, eikö niin?
- Harris, mitä ajattelet? - Hyvä idea.
Se nähdään.
Anteeksi, nyt olen huono emäntä. Ota sinä tämä ja minä vien nämä -
paikoilleen seuraavaa kertaa varten.
Olen kiinnostunut dokumentin opetuksellisesta puolesta.
En halua tulla hyväksi käytetyksi tai mitään sellaista.
Emme aio mitään sellaista, rouva Logan.
Isoisälläni oli sama sairaus. Tämä ei ole vain teoriaa minulle.
Olen pahoillani.
Olen hyvin yksityinen henkilö.
Ja tarkemmin ajateltuani -
luulen, että teidän on parempi etsiä joku toinen.
Teitte pitkän matkan tänne, mutta en ole mielestäni oikea henkilö.
- Äiti? - Mikä juttu isoisästäsi oli?
- Luulin, että he ovat lomalla Uudessa- Seelannissa. - Suostuttelin häntä.
Joudut tekemään uhrauksia jos haluat pitää talon.
Puhutko sinä minulle uhrauksista?
Kyllä.
Muutin mieleni, olen pahoillani.
Voit vaikka haastaa minut mutta en peru päätöstäni.
En aio tehdä sitä.
Hehän tarvitsevat rahaa.
Hän ei pysty maksamaan taloa joten Sarah on vaikeassa tilanteessa.
Minä yritän kaikkeni.
Älä itke.
Kaikki järjestyy.
Äiti, me tarvitsemme rahaa ja apua.
Sinä tarvitset apua.
Nyt käyttäydytte, koska hän on oikea henkilö tähän.
VIIKKOA MYÖHEMMIN
- Hei Sarah. Miten voit? - Olen iloinen, että olette täällä.
Hei, tervetuloa.
En odottanut, että kuvaatte heti sisään tullessa.
Tallennamme kaiken.
- Maalaan omaksi huvikseni. - Hän on loistava taiteilija.
Se on vain harrastus. En ole hyvä siinä.
- Olet maalannut paljon. - Tiesin joskus tämän linnun nimen.
- Näyttää sinipyrstöiseltä peipolta. - Näyttääkö? Tunnetko lintuja?
- En. - Ehkä se on se, en muista.
- Bavarian kristallia? - Parempi, jos et koske.
- Ei kosketa mihinkään. - Utelias? Haluaa koskea kaikkea.
- Onko täällä Starbucksia? - Ei ole.
Sarahin huone. Hän piti pienenä autoista.
Kaikki on jätetty ennalleen.
Haluan jättää kaiken ennalleen. Hän oli hyvä palloilulajeissa.
- Minua ei päästetty tänne. Löysit huoneenne. - Tämä on meidän?
Siellä on puhallettava patja. Vähän minimalistinen ja maalaismainen.
- Voisitko kiittää? - Kiitoksia. - Kiitos.
Sinulle on oma huone. Pojat jäävät sinne ja sulkevat oven.
- Deborah. - Kiitos vieraanvaraisuudestasi. Arvostan sitä.
- Tästä tulee hauskaa. - Varmasti.
- Tämä on tätini Ednan... - Tämä on upea.
- Nämä ovat...makuuhuonekalusteet. Varovasti. - Tiedän.
Tämän pitäisi olla tässä.
- Oletko käynyt Saksassa? - En koskaan.
- Olisin halunnut käydä ... - Äiti, sinä kävit Saksassa. Muistatko?
- Sen on täytynyt ... - Muistatko?
- Varmaan kauan sitten. - Niin oli.
Mutta kävit siellä. Muistatko?
Alzheimer koskettaa aina muitakin kuin sairastunutta.
Lopputyönä tekemäni filmi kertoo että tauti ei tuhoa ainoastaan potilasta -
vaan sillä on fysiologisia vaikutuksia myös läheisiin.
Alzheimerin tauti alkaa kun väärin laskostunutta proteiinia -
kerääntyy hippokampukseen, tappaen neuronit.
Tauti etenee aivojen etuosiin -
tuhoten loogiseen ajatteluun ja ongelmien ratkomiseen tarvittavat neuronit.
Tauti jatkaa aistialueille, aiheuttaen hallusinaatioita.
Se pyyhkii pois potilaan vanhimmat ja arvokkaimmat muistikuvat.
Viimeisessä vaiheessa tauti tuhoaa sen osan aivoista, joka -
säätelee sydämen ja hengityselinten toimintaa.
Silloin kuolema on lähellä.
Ota pois tämä. Se on niin sotilaallinen...
Mitä mieltä olette?
Eikö olekin? Sinä olet aina niin nätti.
- Poissa. - Tyytyväinen? - Olen.
Onko tuo isäsi paita?
Minulla on seniilejä hetkiä -
kuten kun teen paahtoleipiä, ja ne ponnahtavat valmiina ylös -
paahdan ne toistamiseen.
Muutaman kerran liesi on jäänyt päälle ja kerran maustehylly ja koko seinä paloivat.
Muistatko isoäitisi? Hän oli pelottava. Jätti kattilan liedelle -
kunnes se suli levylle.
Vihjaisin vain, että niin on käynyt. Se oli vihje.
- Se oli vain vihje. - Hyvä on, vihje.
Deborahilla on todettu MCI, jota kutsutaan lieväksi kognitiiviseksi heikentymiseksi.
Testien perusteella voimme diagnosoida 95% varmuudella -
että hänellä on alkava Alzheimerin tauti.
Kuinka hän suhtautui tietoon?
Tieto musertaisi kenet tahansa, mutta Deborah ei anna helposti periksi.
Miehensä Denniksen kuoltua ennenaikaisesti keuhkoveritulppaan -
Deborah joutui kasvattamaan Sarahin yksin.
Hän laittoi talon lainan pantiksi ja aloitti menestyneen puhelunvälitys -
toiminnan Exuman kaupungissa.
Se oli ammattimaista välitystoimintaa -
ammattitasoisella laitteistolla.
Kaikki pitivät häntä hulluna.
Niin pitivät. Olin pienen tytön yksinhuoltaja.
Jos kiellät äitiä tekemästä jotain silloin hän varmasti tekee niin.
Olin kaupungin yhteyshenkilö. Lääkäreiden, lakimiesten, kaikkien.
Salarakkaiden, huijareiden, alkoholistien...
- Peittelin heidän toimiaan. - Sinun ei olisi tarvinnut. Sinä päätit peitellä.
- Palvelujani ei olisi muuten käytetty. - Totta. - Olisin jäänyt ilman asiakkaita.
Päivien kuluessa tulee selväksi -
että Alzheimer potilaalle ei ole olemassa helppoja haasteita.
- 27 dollaria, 96 senttiä. - 27...Annas kun katson.
- Sitten vielä dollarit. - Niin tietysti.
Päivittäinen elämä käy pulmalliseksi -
kun looginen ajattelukyky on heikentynyt.
- Se ei ole täysin kypsää. Laitetaan tämä tähän. -Kiitos.
- Maistuuko se? Onko riittävän makeaa? - Kyllä.
Maistatko vaniljan? Se on salaisuuteni.
Hän on urhea taistelija, ystävällinen ja antelias.
Mutta kuinka voi taistella tuntematonta vastaan?
Kokoan pieniä palapelejä, teen sanaristikoita -
nostelen painoja. Teen kaikkea, minkä olen lukenut auttavan -
ehkäisevän sairauden etenemistä.
Parantavaa hoitoa ei ole.
Kun olen tekemässä jotain -
ja yhtäkkiä unohdan sen kesken kaiken -
sanat eivät riitä kertomaan, kuinka tuskallista se on.
Debbie puutarhassa.
Zoomaan.
Lähestymme hitaasti.
Mitä hänellä on...
Luis, sinun piti työstää materiaalia.
- Mitä sinä täällä touhuat? - Olin juuri...
Minulla on nälkä.
Onko nälkä? Mennään lounaalle.
Mia. Lounas?
Pitäisikö olla puhumatta? Pidätänkö hengitystä?
Ei haittaa koska... Verenpaineesi.
- Tarkoitan ... - Mitä?
Tiedäthän, että stressi tappaa.
Kuolen kuitenkin maksakirroosiin.
Jos niin haluat.
Laske veitsi. En varastanut mitään.
- Mikä tahansa se on, etsitään se. - Äiti!
Laita veitsi pois.
Hei, hei rauhoitu!
- Päästä irti minusta! Missä lapio on? - En ottanut sitä!
En ole koskenut lapioon.
Tarvitsen lapion. Tarvitsen sen.
Tule alas sieltä.
Missä se on?
Piru vieköön! Minun lapioni.
- Katson yläkerrasta. - Katso kaikki huoneet.
- Oletko kunnossa? - En. Vitun kaukana siitä.
Tässä, ota avaimet.
Luis, jos et jätä minua rauhaan, senkin hullu...
Menen katsomaan, miten hän voi.
- Vanhaa tyyliä. - Luis? - Niin.
- Onko tuo se? - Se oli pakastimessa. Ainoa paikka mistä hän ei katsonut.
Äiti? Löysimme lapiosi. Istuisitko alas.
Voitko puhua minulle.
Äiti?
Pelotat minua.
Pyhät hyssykät.
Hälyttäkää apua.
Teimme sekundaarisen skannauksen ja tarkastelimme tuloksia -
ja näyttää siltä, että sairaus on levinnyt muihin aivolohkoihin -
hippokampuksen lisäksi.
Amyloidikertymät olivat -
epätavallisen suuria.
En ymmärrä, mitä tuo tarkoittaa.
Kysyimme toisen mielipiteen ja näyttää siltä -
että äitisi sairaus olisi pahentunut keskivaiheeseen.
Sanoit, että siihen menisi kaksi, kolme vuotta tai enemmän.
Miten se on mahdollista?
- Se on aggressiivinen. - Arvatenkin.
Tehostan lääkitystä. Nostan Donazepilin annostusta -
ja yritän stabilisoida hänen tilaansa.
PÄIVÄ 15.
Otatko tämän.
Haluatko eteen vai taakse?
- Eteen. - Eteen siis.
Minua hävettää.
En olisi voinut kuvitella puhuvani kenellekään -
sillä tavalla kuin puhuin sinulle.
- Olen pahoillani. - Kaikki hyvin.
Eivätkö nuo lehdet olekin kauniita? Kaunis vuodenaika.
Mitä tarkoitat? Hänellähän on koti.
Haluatko sitoa hänet vuoteeseen?
Virtsan hajuun? Sellaisiin paikkoihin mennään kuolemaan.
Hän tarvitsee paikan missä elää ja hän rakastaa tätä paikkaa.
- Tuo paita. Vihaan sitä. Eikä sinulla ole puseroa? - Ei ole.
- Mukava tavata, äiti. - Niin myös, kultaseni.
- Miten kaulasi laita? - Harris, kiitos kaikesta avusta.
Se on ihan hyvä.
Pyysin sinua pysymään pois täältä.
En tiedä, en tiedä, en tiedä.
Pyydän.
Lopeta.
Ei, ei.
Deborahin aivot muistuttavat puhelinkeskusta -
jonka äärellä hän työskenteli vuosikausia.
Mene pois.
Tuhoutuneet synapsit ovat kuin katkenneita puhelinlinjoja, menetettyjä yhteyksiä.
Kun muistikuvat häviävät yksi kerrallaan -
tulee selväksi että Alzheimerin tautia ei voi paeta.
Sen voi vain kohdata pää pystyssä.
Toivon mukaan arvokkaasti ja armollisesti.
Meille selviää, että Sarah on löytänyt oman puolustusmekanisminsa.
Ei ole vaihtoehtoa, kulta. Hän tekee asiat vaikeiksi eikä halua apuani.
En mene U-Hauliin maanantaina.
En voi kertoa totuutta tyttöystävälleni Shelleylle.
Kerroin, että muutan takaisin kotiin pariksi kuukaudeksi.
Ei ole rohkeutta kertoa totuutta.
Otatteko juotavaa?
Pitkästä aikaa, mukavaa.
Todella?
Kyllä.
- Sehän hauskaa. - Miksi? Mikä siinä on hauskaa?
Outoa, mutta mukavaa.
Tiedättekö, äiti -
lähetti minut Richmondin sisäoppilaitokseen, 1976.
- Niinkö? - Olin 10-vuotias.
Hän yllätti minut autotallista.
Siellä oli pieni oleskelupaikka talvisin.
Piileskelimme siellä kuin Annie Phelps. Suutelimme.
Emme tienneet, mitä teimme.
Äidin naama oli suuttumuksesta aivan punainen.
Minua hävetti.
- Pilatulle lapsuudellemme. - Sille.
San Bernardino. Vihasin tuota univormua.
En viihtynyt mekoissa.
Tahraton sikiäminen.
Katolinen? Deb rakastaa sinua.
- Mikä se oli? - Käyn katsomassa äitiä.
Deb?
Hei, Sarah?
Deb?
Oletko kunnossa?
Seisoskelet pimeässä, mahtavaa. Deborah?
Taide ja käsityöhommia keskiyöllä, äiti?
Hän on varma, että täällä on tunkeilija. Joku tyyppi pihalla.
Ei ketään siellä, äiti. Vain peura. Näetkö?
Täällä on liiketunnistimia ympäri taloa.
Ikkunoiden naulaaminen alkaa jälleen!
Olen oppinut olemaan kiistelemättä näistä.
Tarkistin yläkerran kylpyhuoneen. Hän ei ole yläkerrassa.
Katsoin kaikkialta. Hän oli vuoteessa.
Nousin ja menin pissalle. Katsoin samalla ja hän ei ollut sängyssä.
Kiitos, pojat, kiitos.
Äiti, tämä ei ole hauskaa. Tule esiin.
Hei, Sarah!
Pahus!
- Deb! Mitä teet? - Äiti?
- Älä koske häneen. - Kuuntele.
- Älä koske häneen. - Okei.
- Hyvä jumala! - Äiti.
- Ota kiinni. - Rauhoitu.
Kaikki hyvin, äiti.
Deb, kerro, jos vesi on liian kuumaa.
Miltä tämä tuntuu?
Onko tämä hyvä?
Säikäytit meidät yöllisellä puutarhanhoidollasi.
Muistatko?
Et taida muistaa.
- Tyttäreni ei pidä manikyyristä. - Sarahko?
Hän ei koskaan puhdista kynsiään.
Älä huoli. Puhdistetaan kynnet, Deb.
Ne ovat pian taas täydellisessä kunnossa.
Latasin joitain otoksia ennen Deborahin yöllistä puutarhasessiota.
- Niin. - Kohta 2 tuntia 58 minuuttia, eikö?
Haluat nähdä tämän.
Mitä hän tekee? Onko hän unessa? On hän.
Hän on unissakävellyt ennenkin.
- Mikä aika? - Ei katkoa aikanäytössä.
Hänen on täytynyt nousta tuolille tai jotain...
- Mille tuolille? - Tarkoitin ...
- Ei tuolia. - Näetkö tuolin?
Mikä oudointa, aika juoksee ruudulla katkeamatta.
- Siinä ei ole katkosta. - Tuohan on mahdotonta?
Tämä ei ole normaalia, sanotaanko -
unissakävelyä.
Ei samanlaista kuin ennen.
Mielenhallintaharjoitukset voisivat kuulemma auttaa, en tiedä.
Toivottavasti.
Harris on tuolla.
Ettekö voisi pitää taukoa kuvaamisesta?
- Anna hänen hengähtää vähän. - Oletko sitä mieltä? - Olen.
Tarvitsemme rahat, ehkä. En tiedä.
Hän on väsynyt. Älä ole huolissasi.
Minä huolehdin tästä.
Mene katsomaan hänen perään.
- Kiitos, arvostan tätä. - Ei kestä.
Kiipesit lieden päälle.
Olisit voinut loukata itsesi tai sytyttää tulipalon.
Teit jo niin. Muistatko?
Ei se ollut mitään.
Kuuntele. Katso käsiäsi ja kaulaasi.
- Olet vaaraksi itsellesi. - Mene takaisin Richmondiin.
Kaipaat tyttöystävääsi.
Mene vain. Kyllä minä pärjään.
PÄIVÄ 24.
- Kuuluuko, Luis? - Hyvin.
Laitan sinulle mikrofonin.
Laitan sen -
tästä näin.
Nätti paita.
Näkyykö kaapeli kuvassa?
Siirrän sitä.
Miltä tuntuu?
Tuntui vähän omituiselta mutta nyt on hyvä.
Haluaisimme näyttää sinulle muutaman otoksen.
Kuka tuo on?
Olenko se minä? Mitä minä teen? Tuo on säädytöntä.
Miksi ette estäneet minua?
Yritimme estää mutta olit poissaoleva.
Sinulla oli hallusinaatiota.
Äiti, se oli todella pelottavaa.
Kaivoit maata lapiolla.
Kaivoit kuoppia maahan.
Kun tulimme takaisin sisälle sinä...
- Äiti? - Olen pahoillani.
Käskit olla vastaamatta puhelimeen jos hän soittaisi.
Sanoit niin. Puhu meille.
Sarah? Ehkä meidän pitäisi lopettaa.
- Äiti! Lopeta!. - Sarah.
- Gavin, oletko kunnossa? - Äiti, oletko kunnossa?
- Sarah? - Olen tässä, äiti.
Tunnet piston ja kihelmöintiä.
Älä liiku, kun tunnet piston.
Nyt aloitetaan.
Melkein valmista.
Älä liiku.
Pärjäät oikein hyvin.
Älä liiku.
Lääkärit tekevät Deborahille testejä -
joilla etsitään syitä hänen tilaansa.
Kivuliaista toimenpiteistä huolimatta -
testit herättävät enemmän kysymyksiä kuin antavat vastauksia.
Tuntematon tulehdus on aiheuttanut Deborahille ihon hilseilyä.
Onko hän ollut tekemisissä raskasmetallien kanssa?
Hän tekee puutarhatöitä.
- Meillä ei ole myrkkykasveja. - Entä torjunta-aineita?
Tee kirjaimen "T" pystysuora viiva valkoisilla kuutioilla.
Ei kiirettä.
- En pysty. - Katsotaan vain mitä pystyt tekemään.
- Yritä vain. - Minä yritän.
Voitko...Deb, ei.
Lopeta! Deb! Lopeta!
Aluksi epäilimme kosketusihottumaa -
tai lääkityksen aiheuttamaa reaktiota -
koska tila ei ole tyypillinen Alzheimer-potilaalle.
Kun immuunijärjestelmä vaarantuu -
seurauksena voi olla erilaisia tulehduksia.
Olemme pyytäneet muutaman spesialistin Richmondiin.
- Joku on jo täällä. - Niin on.
PÄIVÄ 41.
Kuulitko tuon?
- Mitä se oli? - Deborah.
- Hei? - Mennään sisään.
Pidelkää jalkoja.
Ei hänelle voi puhua!
Hän yritti niellä tuon.
Onko sinulla saksia?
En ymmärrä, miksi meidän täytyy tehdä tämä.
Koska haluat syödä ne.
- Eikö niin? - Typerää.
Käärme.
Kielsit koskemasta koneeseesi.
Missä olet nyt? Sekoilemassa -
käärmeiden tai mitä ne nyt ovatkaan, kanssa?
Minulla on Bonnie-tädin risti.
Ripustan sen ikkunalle.
Mitä ...?
Tällä rouvalla on ongelmia.
Päästät lämmön karkaamaan.
Ikkuna oli suljettu. Mitä tämä on? Avoin ikkuna, Mia.
Se on auki.
Mitä?
Se voi olla auki mistä syystä tahansa.
Oletteko peloissanne vanhan rouvan tekosista?
Kaksinkertainen palkkio tai lähden pois.
Hyvä on.
Jos hän saa, minä saan myös.
Kauniita unia.
Piru, mikä ääni.
Kesken unien.
Mikä tuo ääni on?
- Ei, ei. - Mitä?
Ei valoja.
Se ei ole puhelin.
Se on äidin vanha puhelinvaihde.
Se ei ole ollut käytössä vuosiin. Käyn katsomassa, hetki vain.
- Gavin, minne menet? - En tiedä.
- Menen tekemään voileivän. - Hyvä Jumala!
Äiti ei ole huoneessaan. Äiti!
Onko hän puhelinvaihteen luona?
Mitä vittua?
Mitä?
Mitä tuo on?
Kuuletko? Mikä se on?
Tuleeko se tuolta?
Mitä se on?
Onko hän siellä?
Varovasti.
Mitä siellä on?
- Näkyykö mitään? - Ei.
Äiti?
Tuo ovi ei ole koskaan auki. Mene sinä katsomaan.
- Mitä? - Mene. - Minäkö ensin?
Mitä vittua?
Tämä on outoa.
Kaverit.
Mitä? Hyvä Jumala!
Mitä vittua?
Sarah.
Äiti, älä. Äiti.
Soita tohtori Nazirille.
Äiti, rauhoitu.
Kaikki hyvin.
Mitä? Okei.
Hengitä.
Pupillit ovat laajentuneet.
Annan hänelle vettä.
Hengitys täytyy rauhoittaa.
Kaikki hyvin, äiti.
Hengitä kanssani.
Elintoiminnot ovat normaalit. Hän reagoi ärsykkeisiin.
Motoriikka toimii normaalisti. Kaikki on hyvin.
- Hän tarvitsee lepoa. - Kyllä.
Tämä on lyhytvaikutteinen, rauhoittava ruiske.
Se on turvallinen jos hänet täytyy rauhoittaa.
- 337, uudelleen ja uudelleen. - Tämäkö?
Kysy häneltä Menciónalen numerosta.
Hän yrittää muistaa jotain. Yritä auttaa häntä.
Hän on vahva ja itsepäinen. Hän muistaa kyllä.
Jos yritän auttaa häntä muistamaan -
rauhoittaako se häntä?
Muistatko, kun pyysit tutkimaan kameran ääniraidan?
PÄIVÄ 43. Tein niin ja...
Ääniraita ei ollut kovin hyvälaatuinen.
Siinä oli epäselviä ääniä lopussa.
Joten moduloin äänisignaalia.
Siinä kuului jotain tunnistamatonta ääntä.
Nopeutin sitä ja käännätin tekstin.
IKUINEN KÄÄRME VAPAUTTAA SINUT, LAPSENI.
OLE VIIDENTENI.
Kuka tuo on?
Sinun äitisi, puhuu ranskaa.
Hän puhuu käärmeistä ja jotain jostain viidennestä.
Äiti ei osaa ranskaa.
- Tämä on ranskaa. - PESEN SINUT JOESSA.
Käännätin tekstin.
Aivan sama onko tuo Ranskaa vai ei.
- En ole koskaan kuullut tuollaista. - VERESI RUOKKII JOKEA.
- Onko tämä varmasti oikea tiedosto? - Kyllä, Mia, se on.
Sammuta se.
Hän puhui ranskaa, Harris.
Hän oli puhelinvaihteella ja puhui joesta ja myllystä...
Anna sen olla.
He käyttävät häntä hyväkseen.
Sitä nuo ihmiset tekevät.
- Mikä sinua vaivaa? - Jos raha on ongelma -
voin myydä traktorini -
tai esikaupunkitaloni.
Niin pääset eroon heistä.
Pääset heistä eroon, ymmärrätkö?
Jos et, niin minä aion päästä.
Ymmärrätkö?
He yrittävät auttaa ja he jäävät, okei?
Varovasti.
Montako ullakkohuonetta teillä on?
Puhelinvaihde-asiakirjat ovat jossain täällä.
Bingo. Löytyi.
Siellä on jotain sisällä.
Se on aivan perällä.
Nyt tunnen sen.
Varovasti.
Tässä se on.
Tämä on vuosilta 1971 ja 1972.
- Siinä ei ole asiakkaiden profiileja. - Ei niin.
Harvinaista. Ei äidin tapaista.
Äiti oli tosi tarkka tiedoista.
Pistokkeesta 337 ei ole mitään.
- 336. - Kyllä.
- 336 jatkuu ja sitten ... - 338.
Mitä teet?
Etsimämme sivu on repäisty pois.
Sarah, onko täällä hiiltä?
On. Studiossa.
Mia, onko sinulla muistikirjaa? Muistikirjapaperia.
Painetaan hieman tästä.
Kohdistetaan tähän...
Scooby-Doo juttuja.
- 337. - Ihan totta?
Hienoa, Luis. Nokkelaa.
Onko tuo D?
Djar.
DJ-Radin?
Desjardins.
Kuka se on?
Paikallinen lastenlääkäri, jonka uskottiin murhanneen pikkutyttöjä.
Katosi 1970-luvun alkupuolella.
Muistan vieläkin ulkonaliikkumiskiellon.
Häntä etsittiin koko osavaltion alueelta.
- Eikö äitisi puhunut tästä? - Ei. Se oli häpeällistä.
Siitä on tehty dokumentti...
Ettekö ole nähneet sitä?
Näiden painajaismaisten murhien tekijää ei ole saatu kiinni.
Exumassa on tehty viimeisten kahden vuoden aikana murhia -
joissa on surmattu neljä nuorta tyttöä.
Murhatuilla teineillä oli käärmeen merkkejä otsassa.
Osia ruumiista oli syöty.
Heidän verestään löytyi merkkejä käärmeen myrkystä.
Murhien tekijä matki Monacan- heimon veri-rituaalia -
aina käärmeen symbolia myöden.
Monacan-heimon luolien valinta ei ollut sattumaa.
Heimolle pyhä luolaverkosto -
johtaa Rouge-joelle.
Tytöt uhrattiin ensimmäisten kuukautistensa aikana.
Heitä kutsuttiin "vuotaviksi kukiksi".
Veri tarjottiin demonille vastalahjaksi kuolemattomuudesta.
Vasta kun paikallinen lastenlääkäri katosi -
kiinnostus tapaukseen heräsi jälleen.
Henri Desjardins oli kunnioitettu lääkäri. Hän teki paljon vapaaehtoistyötä.
Kuukausi katoamisen jälkeen -
paikallinen lehdenjakaja ilmoitti poliisille -
oudosta hajusta hänen talossaan.
Haju oli pahin, jonka saattaa kuvitella. Aivan ällöttävä.
Siellä oli käärmeitä kaikkialla.
Satoja, kaikenlaisia.
Kuristaja- ja kalkkarokäärmeitä.
Monacan-toteemeja, rituaalikirjoja.
Henri Desjardinilla oli äärimmäinen motiivi teoilleen.
Hän oli kuolemassa Lou Gehrigin tautiin.
Tauti heikentää sairastuneen.
Monacan-heimon rituaali vaatii viisi uhria kuolemattomuuden -
ja ruumiista vapautumisen saavuttamiseen.
Mutta vain neljä uhria löydettiin.
Hän ei saanut rituaalia valmiiksi.
Ehkä hän tuli toisiin ajatuksiin, en tiedä.
Vaikka häntä etsittiin maanlaajuisesti -
Desjardinia ei koskaan löydetty.
Ja hänen olinpaikastaan tuli myytti.
Jotkut sanovat, että hän on Quebecissä, toiset sanovat hänen tehneen itsemurhan.
Aion kysyä häneltä.
Muistatko miehen nimeltä Henri Desjardins?
Hän oli paikallinen lastenlääkäri.
Kauan sitten.
Tuo nimi.
Mitä?
Tuo nimi kuulostaa tutulta.
Oliko hän asiakas?
En tiedä.
Luulen niin.
Hän katosi yli 30 vuotta sitten...
Hän ei ole kadonnut.
Hän on kuollut.
Miten tiedät sen?
Murhattiin...
Murhattiin?
Äiti?
Sarah, tarvitsetko apua?
- Kutsukaa ambulanssi. - Mitä tapahtui?
- Pysy hänen kanssaan. - Luis, mitä tapahtui?
Hyvä jumala, Deb.
Äänen ja persoonallisuuden muutoksia, aivan kuin hän olisi joku toinen.
PÄIVÄ 45 Kouluesimerkki multipersoonahäiriöstä.
Tehdään DES-testi. Entä iho?
Iktyoositestin tulos oli negatiivinen. Tutkimme edelleen.
Hän oksensi matoja.
Äitisi tekee puutarhatöitä?
- Sanoit, että hän yritti niellä esineitä. - Ette voi olla tosissanne.
Hän nieli jotain puutarhassa.
Herra! Ette saa mennä sinne.
Hänen naapuri, Harris.
Selvästikin äiti tunsi Desjardinin. Hän oli asiakas, Harris.
Mitä oikein yrität...
Nazir kertoi meille.
Äiti puhuu ranskaa ja hänellä on pakkomielle miehestä -
hän oli asiakas.
Katkaise vaan, idiootti.
Luulemme, että Harris yrittää suojella Debiä.
Entä jos hän suojeleekin itseään?
Herättää kysymyksiä.
Tuossa on artikkeli jonka löysin.
Silminnäkijä näki Sredlin Desjardinin talolla ja rikospaikalla.
Mitä yrität sanoa?
Desjardinin katoamisen jälkeen.
Jos Sredl halusi pelastaa tytöt ja päätyi tappamaan Desjardinin.
Ja Deborah, joka on hänen paras ystävänsä -
suojelee hänen salaisuuttaan.
Hän on haudannut salaisuuden niin syvälle -
että vasta sairaus tuo sen esiin.
Tässä sanotaan, että mies on kadoksissa eikä kuollut.
Pelkkää arvailua.
Tilataanko ruokaa?
Tilaatko meille jotain salaattiruokaa.
Salaattiruokaa tästä kiehuvasta metropolista.
Täältä löytyy varmaan salaattitavaratalo.
Mitä tuo oli?
Se tuli ulkoa.
Mitä helvettiä se oli?
Siellä on mies ulkona.
Hiljaa!
Valot pois! Pysykää alhaalla.
Luis, pois ikkunasta!
- Se on Harris. - Mitä?
Gavin, minulla ei ole puhelinta!
Hän ampuu...
Gavin! Pois ikkunasta!
Se on äitini auto, senkin paskakasa!
Kerro osoite, niin ilmoitan ampumisesta.
- Rauhoitu! - Hän ampuu.
- Mikä osoite? - 51 Pine Hollow.
Sammuta se!
Miten menee, Harris?
Iltaa.
Harrastit vähän tarkkuusammuntaa?
Kyllä ja tuo auto oli edessä.
Paljonko olet juonut, Harris?
Muutaman oluen.
Siirrytään pois aseen luota.
Otamme herra Sredlin yöksi säilöön. Voitte tehdä rikosilmoituksen.
Totta kai teemme.
Gavin, minä maksan auton ikkunat.
Kertokaa, mitä päätätte.
Olen kuullut huhuja kaupungilla. Että äitisi olisi vahingoittanut itseään.
Niin ... mutta ...
- Voinko auttaa jotenkin? - Täällä tapahtuu outoja asioita.
Haluatko jäädä tänne? Se auttaisi.
Tarkoitan, että kuvausryhmästä on apua.
- Tunnethan minut. - Hyvä on.
Jos haluat puhua.
Tai mitä muuta tahansa, Sarah. Autan sinua.
Luis, laita kamera pois.
- Puhutaan... - Ei ole mitään puhuttavaa.
Lähden vittuun täältä.
Jätät projektin kesken.
- Jos syy on autonikkunat ... - Se ei ole ainoa syy.
Se vain katkaisi kamelin selän. Entä puhelinvaihde?
Ja itsekseen aukeavat ja sulkeutuvat ikkunat?
- Gavinin juna lähdössä. Viimeinen kuulutus. - Tarvitsemme molemmat rahaa.
- Luis on tiimipelaaja. - Painukaa vittuun molemmat.
PÄIVÄ 47.
Hei Sarah, tarvitsetko mitään?
Paskat. Mia?
Pyydän tohtori Nazirin.
Menimme kahvilaan. Kun palasimme sieltä, se nainen...
En ymmärrä, miksi se nainen...
Suljemme sairaalan uloskäynnit. Uskomme, että hän on rakennuksessa.
Rauhoittukaa. Me löydämme hänet.
Haluamme tyttäremme takaisin.
Potilas ja tyttö havaittu talon käytöstä poistetussa osassa.
Mahdollisesti keittiössä.
- Deborah? - Varovasti, täällä ei ole valoa.
Deborah?
Miksi hän toi tytön tänne? Kuka hän on?
En tiedä. Hän näki tytön ja kuiskasi tälle jotain.
Täällä ei ole ketään.
Katsotaan täältä.
Pirun häiriöt.
- Hän ei ole täällä. Tarkastimme jo. - Nyt kerrot sen. Idiootti.
Deb?
Deborah?
Deborah, kuuletko minua?
Kuuntele minua.
Tiedän, että hän on ystäväsi.
Voit tulla katsomaan häntä koska haluat.
Päästä irti hänen kädestä.
Hän voi tulla myöhemmin katsomaan sinua.
Pidä kiinni.
Yksi, kaksi... Pidä käsi kiinni.
Yritän.
Puhutaan täällä ulkona.
En halua puhua tästä tuolla sisällä.
Voin siunata äitisi.
Manaaminen on science fictionia, Sarah.
- Eihän se haittaa jos yritämme sitä. - Niin.
- Olemme yrittäneet kaikkea. - Ymmärrän sinua.
Kaikkea mahdollista.
En tee sellaista.
Sinun täytyy tietää joku, joka tekee.
- Sinun täytyy auttaa. - Yritä hyväksyä tämä.
Sinun täytyy.
Tässä on jotain outoa.
Mitä Harris tekee tuolla?
Hän on vieraillut viime päivinä. Annetaan hänen olla rauhassa.
Otin yhteyttä Rouge-joen tapausta tutkineeseen professoriin.
Hei. Olen Mia. Puhuimme puhelimessa. Kiitos kun suostuitte tapaamaan.
Tässä on Sarah Logan, ja hän on Luis, kuvaajamme.
- Kerroin, että kuvaamme. - Istukaa, olkaa hyvä.
Yritin kylpeä joessa...
Loogisin selitys on, että äitisi on alkanut pakkomielteisesti -
uskomaan, että tämä yleisesti tunnettu mörkö, on Desjardins.
Kaikella kunnioituksella, tässä on enemmän taustalla kuin tuo.
Siksi olemme täällä hakemassa apua.
Erilaisia parasiittihenkiä -
esiintyy monissa kulttuureissa erilaisina ilmentyminä.
Masait, Inuittien, Aboriginaalien kulttuureissa.
Uskotaan, että heikko mieli on altis kostonhimoisten henkien -
hyökkäyksille, jotka etsivät isäntää.
Nuoret ja vanhukset ovat haavoittuvimpia -
kuten myös sairaat.
Bantujen luona ollessani, näin nuoren äidin -
jonka lapsi oli kuollut malariaan.
Hän kantoi lapsen ruumista kuukauden sylissään.
Yritin auttaa häntä mutta en saanut kontaktia häneen.
Nainen omaksui lapsen persoonallisuuden ja äänen.
Nainen otti lapsensa persoonan.
Kesti kaksi kuukautta, kunnes taika murtui.
Kuinka?
Noitatohtori.
Noitatohtori poltti lapsen ruumiin.
Lihasta tuhkaksi. Puhdistautuminen tulessa.
PÄIVÄ 60.
Ovi.
Meidän ei tarvitse tehdä tätä. Ei, Debbie.
Tapa minut.
Odota.
Nazir sanoi, että Harrikselle tapahtui jotain.
Rauhoitu. Hengitä syvään.
- Isä. - Ette saa tulla tänne.
- Olen hänen tyttärensä. - Valmistelemme leikkausta.
Pieni hetki, pyydän.
- Deb .. - Niin, mitä?
- Kuulin ... - Nopeasti.
Kuulin Desjardinin puhelinvaihteella ...
Sinun piti olla hänen viides uhrinsa.
Monacan-heimon myllyllä. Luola.
Sinä tapoit hänet. Eikö niin?
Äitisi tappoi hänet, Sarah. Iski kaulaan, lapiolla.
- Hautasimme hänet elävänä. - Minne, Harris?
Kerro...
- Ette saa olla täällä. - Harris, minne?
Tulkaa mukaani, heti.
Harris! Minne?
Takapihalle ... Patsas...
- Mia, pysäytä hänet. - Odota, minne olet menossa?
- Mitä etsit? - Tämä näyttää irtonaiselta. - Desjardins.
Kenen idea tämä on? Kuulitko tämän Harrisilta?
- Tämä on hullua. - Auttakaa minua.
- Mistä? Näytä? - Tästä.
Tämä on hullua. Kaivamme kuoppia metsässä.
Auta tai pidä turpasi kiinni.
Hän etsi jotain.
Hän etsi ruumista.
- Paskat. - Tämä maaperä. - Erilainen maaperä.
- Irtonaista. - Kiitoksia.
Voi johtua sateesta tai kosteudesta.
Uskotteko, että täällä on ruumis?
On vain vanhan miehen kertomus.
En usko!
Jatketaan etsintää aamulla.
- Minä jatkan. - Täällä ei ole mitään.
Hän sanoi, että se on täällä.
- Se voi olla missä vain. - Juuri niin.
- Tässä menee koko yö. - Olen väsynyt.
- Täällä ei ole mitään. - Odota.
Mikä tuo oli?
Ei voi olla totta!
- Hän on käynyt täällä. - Mitä?
Äiti kävi täällä ensin.
Etsikää tuoreita jalanjälkiä.
Mihin piilottaisit? En tiedä.
Onkohan täällä mitään?
Etsitään koko talo. Ymmärrättekö, mitä tarkoitan?
Desjardin käski äitiä säilyttämään kaiken.
Äidillä on kaikki tallella.
Jokainen numero.
Jos hän on ottanut äidin haltuunsa, meidän täytyy löytää numero.
Vaikka paperit olisi haudattu puutarhaan -
tuskin mitään olisi enää jäljellä.
Ne olisivat jo tuhoutuneet -
eikä niistä olisi mitään jäljellä.
- Paskat, ei mitään. - Ei mitään.
Mitä siellä on?
En tiedä, mutta tuo ei ole sadevettä. Näyttää melko tuoreelta.
Onko siellä ullakko?
Luis, mene ensin, sinulla on valo.
- Ja vitut menen. - Mehän sovimme.
Valkoisten kellarit ja ullakot.
Täällä haisee.
Voitko valaista.
Odota hetki. Mitä tämä paska oikein on?
Katsokaa tätä.
Mitä tämä on?
En tiedä. Älä koske siihen.
Mia, Mia.
Mikä tuo on?
Onko se jumissa?
Haisee pahalle.
Kauhea haju.
Mitä? Mitä?
Se on ruumis.
Meidän täytyy!
En koske siihen. En.
Mitä me teemme?
Lasketaan se tähän.
Poltetaan se. Niinhän tohtori Schiffer teki.
- Täälläkö? - Niin.
Tämä menee aina vain paremmaksi.
Vitut, kuollut ruumis.
Kuulitteko?
Tuliko se säkistä?
Mitä oikein teet?
- Mia, Mia. - Odottakaa.
Se täytyy polttaa!
Luis, varo jalkojasi!
Anteeksi!
Laita enemmän!
- Paina kovempaa. - Painan, painan.
- Syttyykö se? - Kyllä.
Pala, senkin paska. Lähdetään pois täältä.
Se ei palanut. Sieltä tuli jotain ulos.
Mikä helvetti tuo oli?
Siellä oli jotain. Näitkö sen?
Joku soittaa.
Haloo. Mitä?
Ei.
Hän on lähtenyt sairaalasta.
- Et voi mennä sinne. - Minun täytyy hakea hänet.
Luis, tee jotain!
Otetaan jäänteet mukaan.
Äiti pääsi karkaamaan.
Pois tieltä!
- Tulen sinne. - Mitä on tapahtunut?
Vartija kellarissa on anafylaktisessa shokissa.
Hän ei ole päässyt kauaksi.
Ette tee mitään!
Kaikki sanovat, että teette kaikkenne!
Haluan vastauksia!
Missä tyttäreni on?
2004 vuosimallin Corolla on varastettu parkkipaikalta.
Luulen, että hän on menossa Monacan-heimon myllylle.
Rituaalin loppuunsaattaminen. Viides tyttölapsi?
Mennään luolille.
Monacan-vuorelle.
Viides tyttö. Rituaalin täydentämiseksi?
Miksi muutenkaan?
Täytän Nazirin antamat ruiskut.
Auto on tuolla. He jatkoivat kävellen.
Tulkaa autoon. Menemme pelastustien kautta.
Ajamme ketjun läpi.
Pitäkää kiinni.
Tämä on pelastustie, joten pääsemme lähelle.
Pyydän vahvistuksia joen rannalle. Olemme menossa pohjoisen suuntaan.
Tuolla he ovat.
Pysykää takanamme.
Sheriffi, minulla on rauhoittavaa ainetta ruiskuissa.
- Rouva Logan? - Linda, varovasti.
Kuuletteko minua? En halua säikäyttää teitä.
Olemme täällä auttamassa.
Deb, kuuletko minua? Olen Linda.
Ei äkkinäisiä liikkeitä.
Teidän täytyy vapauttaa lapsi.
Deb, käänny ympäri hitaasti.
Cara, oletko kunnossa?
Cara, oletko loukkaantunut?
En ole loukkaantunut. Hän on hyvä mies.
Välttäkää äkkinäisiä liikkeitä.
Aivan rauhassa, Deb.
Tartun käteesi.
Deb, kaikki on hyvin.
Hän on hyvä mies. Hän kylvettää minut joessa.
Ota tyttö.
Hänet täytyy viedä pois täältä.
Luis, sinun täytyy viedä hänet.
- Oletko järjiltäsi? - En voi jättää Sarahia ja tyttöä.
Toivottavasti voitat Oscarin.
Cara! Kultaseni, kuuletko meitä?
Hän on menossa myllylle.
Hiljaa, kuuletteko mitään?
- Kuulen vain joen. Mennään. - Sarah, odota! - Äiti!
Näytä valoa oikealle. Mikä tuo on?
Oliko tuo Rouge-joen murhat dokumentissa?
Mikä tuo oli?
Mia, pidä valo päällä.
Tuolla on verta ja jalanjälkiä.
Tiedän, että hän on äitisi. Mutta tämän on loputtava nyt.
Pysy täällä. Tuon hänet tänne.
- Haen hänet. - Ole varovainen.
Sarah, minä valehtelin.
- Alussa. Valehtelin isoisästäni. - Ei sillä väliä. Olet täällä nyt.
Cara, missä olet?
- Näetkö mitään? - Hän ei ole täällä.
Näetkö...
Linda, missä olet?
Sarah? Näkyykö mitään?
Linda, missä olet? Kuuletko minua?
Ei!
Ei!! Äiti!
Sarah, olen tulossa. - Äiti!
En pysy perässäsi.
Missä olet? Sarah!
- Emme pääse pois täältä. - Rauhoitu, Mia.
Mikä valossa on vikana?
Mia, annan kameran sinulle.
- Rauhoitu. Ota se. - Anna kamera minulle.
Sarah.
Olen tulossa. Missä olet?
Älä jätä minua tänne, Sarah!
He ovat tuolla.
- Tyttö kuolee. - En tule. - Anna valo minulle.
Älä koske mihinkään. Tämä paska romahtaa.
Ota valo.
Vittuun siitä!
- Sarah? - Jatka vain.
En pysty. Irti minusta.
Tehdään näin.
Pistetään häntä rauhoittavalla.
Hän heikkenee ja menettää kontrollin.
Sitten voimme polttaa jäänteet, kuten Schiffer sanoi.
Me teemme niin. Yritä kasata itsesi.
Meidän täytyy sammuttaa valo.
- Tai hän näkee meidät. - Pystyn tähän.
Kiitos, Mia.
Oletko kunnossa?
Ei, ei!
Kuulitko?
Valoa.
Äiti, tule tänne.
Ei.
Taistele häntä vastaan, äiti!
Sarah! Sarah!
Äiti, taistele vastaan!
Taistele vastaan, äiti!
Ammu hänet, Sarah.
Äiti?
Cara. Cara, tule tänne.
Mia, ota hänet. Pidä hänet takanasi.
Nyt päästetään sinut vapaaksi siitä pirulaisesta. Yhdessä, okei?
Yritimme tätä jo.
Mutta emme täällä.
Äiti?
- Sarah? - Mitä?
Hän on palanut.
Kaikki hyvin. Rakastan sinua, äiti.
Hän kidnappasi Cara Minettin Exuman sairaalasta -
mikä johti viranomaisten takaa-ajoon.
Syöpäpotilas, Cara Minetti, pääsi takaisin Exuman sairaalaan -
kauhean kidnappausdraaman päätteeksi, joka johti -
paikallisen sheriffin kuolemaan.
Ja aiheutti vakavia vammoja viranomaisille ja sairaalan henkilökunnalle.
Olemme Exuman oikeustalolla ja saimme juuri kuulla -
että Deborah Logan on todettu terveytensä vuoksi -
oikeustoimikelvottomaksi vastaamaan sheriffi Linda Tweedin murhasta.
Loganin fyysinen kunto on romahtanut nopeasti.
Tapahtuneen jälkeen hän ei enää -
kykene juurikaan puhumaan.
Seison Minettien talon edustalla.
Tämä on pienen, 10-vuotiaan Caran koti -
joka juhlii erityisiä syntymäpäiviään tänään. Ja hyvästä syystä.
Hän on täysin parantunut leukemiasta.
Monet sanovat sitä ihmeeksi.
Juhlimme syntymäpäiviä ja hän on todella onnellinen.
Todellinen juhlapäivä.
Tätä vai sairaalaruokaa?
Älä anna noin isoa palaa.
Olen kyllästynyt sairaalaruokaan.
Mitä aiot tehdä isona?
- En tiedä. - Et tiedä?
- En. - Parasta tehdä suunnitelma.
- Minulla on. - Onko? Millainen?
Salainen.
Kiitos, kun saimme tulla mukaville syntymäpäiväkutsuillesi.
Kiitos kun tulitte.
Näette terveen ja onnellisen 10-vuotiaan tytön.
Uskomaton tarina, onnellisella lopulla.
Käännös ja sync: strander www.OPENSUBTITLES.org.