OBSAHUJE ZÁBĚRY TABÁKOVÝCH VÝROBKŮ
Annie.
Táto?
- Tati... - Spi dál...
Obejmu tě.
To nic.
To jsem jen já.
To je táta.
To jsem já!
KOSTLIVEC
Já...
Možná jsem trochu ztratila hlavu.
Pak jsem jí dala ultimátum.
Dobře.
Mám obavy, že mě jen vodí za nos.
Čeho se obáváte?
Že mě nemiluje.
A čeho doopravdy?
- Že budu sama. - Jo.
Chápu to. Samota umí být strašidelná.
„Kde je váš strach...“
„Tam je váš úkol.“
Carl Jung v tom měl jasno.
Tím asi pro dnešek můžeme skončit.
Musím s dětmi do školy.
Jdou po měsíci
poprvé. Jsou trochu nervózní.
Stejně by ale za dveřmi číhat neměly.
Připadám si děsně otravná.
Vedle těch vašich jsou moje problémy nic.
O mně tady ale nemluvíme.
Prosím.
- Máš tužky? - Ano.
Co učebnici matiky?
Ano.
Moment, vyčistila sis zuby?
- Ano. - Vážně?
- Nepotřebuješ čurat? - Ne.
Sadie, hni sebou! Přijdeme pozdě.
Sadie...
Co?
Nic.
Sluší ti.
Jen si vezmi bundu, protože musíme...
Venku je zima.
Co když ho náhodou spolknu?
Tak ho pak vysereš.
- Ale to ne. - Zpátky.
- Sadie. - Dopředu.
Neměla bys s ním viklat.
- Vytrhni ho. - To jí neříkej.
- Cože? Ano. - Neříkej jí...
- Neposlouchej... - Ne. To ne...
Jemně, nebo silně?
- Ne, neposlouchej... - Silně.
- No tak, připoutej se. - Klídek.
Máma by mi poradila.
Můžu ti ho vytrhnout.
- Chceš? - Co?
- Vytrhnu ti ho. - Cože?
Udělám to hned. Vytrhnu ho.
McDONOGH 35 - STŘEDNÍ ŠKOLA
- Jsi v pohodě? - Jo.
Užij si to.
Hele, Sadie.
To s tvojí mámou mě mrzí.
Mrzí mě to, Sadie.
Jsi zpátky.
Mrzí mě to, Sadie.
Ahoj, Sadie. To s tvou mámou mě mrzí.
Sadie Užij si parádní den!
Čau!
Čau.
Jak je?
Pořád tomu nemůžu uvěřit.
No jo.
Ale vítám tě zpátky.
Ach jo.
To zní fakt pitomě.
Díky, že se mnou mluvíš normálně.
Ostatní na mě zírají, jako bych měla nějakou nemoc.
Ty jsi nemocná?
To máš blbý.
Ne, já...
Pusť to z hlavy.
Líbí se mi tvoje šaty.
Sama bych si na ně netroufla.
Jsou výrazný.
- Jo, jsou fajn. - Díky.
- Jo. - Jsou po mámě.
Myslíš, že je to dobrej nápad?
Co jako?
Nosit její šaty.
Nebude pak těžší na ni zapomenout?
Já na ni zapomenout nechci.
Fajn. Jen aby se tě pak...
- lidi neštítili. - Nat, nech toho.
- Co je? Já... - Přestaň.
Jen se snažím pomoct.
Ne, jen jseš kráva.
Počkej.
- Promiň. Cos mi to řekla? - Nat.
- Ne, cos to řekla? - Že jseš kráva.
Ne, Natalie! Přestaň.
- Proboha. - Cos to udělala?
Nech toho.
- Chceš něco na převlečení? - Dejte mi pokoj.
- Pane jo. - Nesměj se.
- Nat, co blbneš? - Co jako?
Žádný strach. Dokážete to.
- Jen trpělivost. - Dobře.
V zajetých kolejích jedete 30 let.
Spolu to řešíme kolik? Tak dva?
Dobře.
Díky.
Zvládnete to.
Tak zase za týden.
Dr. Harper?
Přejete si?
Musím s vámi mluvit.
Promiňte, bez úvodní telefonické konzultace pacienty nepřijímám.
- Musíte se objednat. - Prosím.
Když se někomu nesvěřím, nevím, co provedu.
Jak se jmenujete?
Lester.
Lester Billings.
Těší mě, Lestere.
Pojďte dál. Mám...
Volnou hodinu.
- Děkuju. - Prosím.
Nechcete si sundat bundu?
Ať máte pohodlí.
Můžete je zavřít?
Prosím?
Ty dveře.
Jistě.
Potřebuju, abyste mi vyplnil pár formulářů.
NOVÝ KLIENT: Lester Billings
A všechny nové klienty nahrávám.
Je to jen k evidenčním účelům.
Vše, co tady řeknete,
bude zcela důvěrné.
Souhlasíte s tím?
Jste u terapeuta poprvé?
Co začít tím, proč jste se rozhodl přijít?
Nevěděl jsem, kam jinam jít.
Ke zpovědi nemůžu, nejsem katolík.
Za právníkem taky ne, protože jsem nic nespáchal.
I když si všichni myslí, že ano.
Že jsem to udělal já.
Co konkrétně?
Že jsem zabil své děti.
Jedno po druhém.
Všechny.
Jsem tady, protože jsem myslel, že mě pochopíte.
V novinách jsem četl článek o vaší ženě.
O té autonehodě.
Vím, že víte, jaké to je,
takhle někoho ztratit.
Co jste to říkal o svých dětech?
Co se jim stalo?
To první...
Naši holčičku...
zabil SNÚK.
To je mi líto.
Takovou ránu si ani neumím představit.
Vždyť děti máte.
Představit si to umíte.
Další dvě děti zemřely do roka po prvním,
hned po sobě.
Také z přirozených příčin?
Nic přirozeného na tom nebylo.
Vyprchal z nich život.
I když to první byla nehoda,
byli jsme pak náchylnější.
Náchylnější?
K čemu?
Nevím přesně.
Zahlédl jsem ho jen jednou.
Než se mé Annie zlomil vaz.
Než zemřely, moje děti...
Myslel jsem, že mají jen příliš bujnou představivost a...
Ta nejstarší ho zkusila nakreslit.
Co to má být?
To, co vám sebere děti, když nedáváte pozor.
Promiňte.
Můžu vás tu chvilku nechat?
Jen si odskočím.
Věříte mi, že ano?
Ano, samozřejmě.
Hned se vrátím.
Omluvte mě.
Ano, tady dr. William Harper.
Mám v pracovně muže, který na tom není dobře.
Možná je nebezpečný.
Dobře, máme tam poslat hlídku?
Jste tam?
Jste tam, pane?
Ano.
Zopakujete mi své jméno?
William Harper, jo.
Přišel sem z ulice.
- Viděl jste ho někdy dřív? - Ne.
- Dobře. Takže ho neznáte? - Ne.
Ne, v domě jsem sám.
Tati?
- Jsi v pořádku? - Jo.
Tak jo. Poslouchej mě.
V domě je nějaký muž.
- Fuj. - Že jo?
Dneska asi vypadne.
Lidi, hele!
Nebydlí tam Sawyer?
Vidím mrtvolu.
Co je pod tím prostěradlem? Jsou tam policajti...
Do prdele.
Snad ti neumřel i táta.
Měl jsem vám zavolat, jakmile vešel do ordinace.
Ne, byl...
Vypadal nemocně.
Ukázal mi tenhle papír a měl kresbu od dcery.
Ruce od krve neměl, nic takového.
Pořád mluvil o nějakém...
„stínovém monstru“.
Stínovém monstru?
Myslel si, že mu zabilo děti.
Už jsem to viděl dřív.
Občas je lepší...
mít na co svalit vinu
než přiznat, že se tyhle věci stávají jen tak.
Ahoj.
To nic.
Nezdá se mi, že by někdo jen tak přišel o všechny tři děti.
Co se to děje?
Myslíte, že je zabil?
Asi ho k tomu dohnal pocit viny.
Nebo strach z dopadení.
Víte jistě, že to byla sebevražda?
Zlato, nech mě to...
Sawyer.
Sadie, odveď Sawyer do pokoje.
- Prosím. - To nic.
Nechte ji mluvit.
Co myslíš tím „víte jistě“?
Než jsem tu komoru otevřela,
slyšela jsem takové zvuky.
Jako by se někdo pral nebo tak něco.
Takové oběšení se asi bez rámusu neobejde.
Asi jsi slyšela to.
Pusť toho muže z hlavy, ano?
Kdybys měla strach, přijď za mnou.
- Jsi utahaná? - Ne.
Už je ale pozdě. Půjdeme spát.
Dobrý?
A je to.
Jak se všemi těmi světly vůbec spíš?
Snadno. Takhle.
Tak to jo.
Tak hezké sny, broučku.
Dobrou noc.
Copak?
Podíval ses pod postel?
Ne. Mrknu se.
Nikde nic.
Co v komoře?
Nic tam nevidím.
Můžeš se ale podívat?
Určitě.
A víš co? Vsadím se,
že tam nic nebude.
Když tam nic nebude, dám ti dolar.
Pět dolarů.
Dobře.
Pět dolarů.
Umíš vyjednávat. Platí.
Plácneme si.
Ne. Tati.
Dobře. Už jdu. Tak se mrkneme.
Gratuluju. Jsi o pět dolarů bohatší.
Víš to jistě?
Naprosto.
Fajn, kontrola příšer hotová.
Dobrou noc.
Na ráno se těším moc.
Jsem vpředu Máma
Kdo přijde zítra?
kde jsi, mami?
15.37
Jen tě jdu zkontrolovat, Sadie.
Ahoj.
Jsi v pohodě?
Nevím, proč se k tomu všemu stalo ještě tohle.
Připomíná ti to, jak umřela máma?
Musels mluvit s hromadou policajtů a tak?
Ne.
Vůbec o tom nemluvíš.
Já u té nehody nebyl, takže...
Nemusel jsem mluvit s nikým.
Prostě...
mi to nepřijde skutečné.
Pořád mám pocit, že sem vejde
s tím smradlavým kardamomovým čajem.
Vlastně jsem se ani...
nemohla rozloučit.
Od její smrti cítím...
takovou tíhu.
Takovou gravitaci navíc.
Je to tak...
Zítra jdeš k dr. Wellerové, ne?
Jo.
Měla bys to s ní probrat.
Chci to probrat s tebou.
Jo.
No, máme za sebou dlouhý den.
Asi bychom měli jít na kutě.
Uvidíme se ráno.
Hezké sny.
...na milovanou osobu.
Soustřeďte se na plamen a vyslovte to nahlas.
„Duchu, pokud tu jsi,
„pohni prosím plamenem doleva.“
Myslete na milovanou osobu, se kterou chcete komunikovat.
Představte si ji.
Myslete na to,
co k ní cítíte.
Na to, jak vypadá.
Na silné vzpomínky na ni.
Představte si její tvář.
Jak vám s ní bylo.
Naši milovaní jsou tu s námi. Navždy.
Pokud tu jsi, pohni plamenem...
- doleva. - Sadie?
Čau.
Nemůžeš spát?
Sawyer?
U mě v pokoji něco je.
Ale Sawyer. To byla jen noční můra.
Ty jo.
Vždyť krvácíš.
Spadla jsem z postele.
Řekni „á“.
Jo, našla jsem viníka.
Asi je čas, aby ten mrňous šel ven.
Tohle dělávala máma, když mi zub nechtěl vypadnout sám.
Říkala, že silné kořeny máme v rodině.
Nic jen tak neopustíme.
Takže napočítám do tří...
a zabouchnu dveře.
Na tři, nebo po třech?
Na tři, jo?
Tak jo.
- Raz, dva... - Počkej!
Můžeme toho nechat...
Moc mě to mrzí.
Říkalas „na tři“!
Nevím, co se stalo.
No tak.
Tiše, neplač
Co se podle vás s člověkem stane, když umře?
Jak to myslíš, Sadie?
Jestli jde do nebe?
Ne, tak to nemyslím.
Říkáš si, zda je tvá matka dál mezi námi?
Může to znít trochu bláznivě,
ale když mi zemřel otec,
občas jsem mívala pocit,
že mě hlídá.
Když se budeš soustředit,
třeba budeš mámu vnímat taky.
A co jiné věci?
Jaké jiné věci?
Nevím.
Není to moc vidět. Je to...
něco temného.
Rozumím.
Odkdy tu temnou věc vídáš?
Od smrti toho muže.
To dává dokonalý smysl.
Dobře.
Tak co to je?
Když se objeví něco strašidelného, co nechápeme,
snaží se naše mysl vyplnit mezery.
Je to jako všichni ti bubáci, o kterých si myslíš, že je máš pod postelí.
Ale my to společně vyřešíme,
ano?
Aby ses už nebála.
O tomhle jsme mluvily minule.
Když máme fóbii
nebo se něčeho bojíme,
občas je nejlepší
postavit se tomu tváří v tvář.
A to uděláme dnes.
Tahle lampa bude nejdřív svítit normálně jako teď.
Postupně se rozbliká.
Pomalu se tu začne stmívat, až nastane úplná tma.
Pak uvidíš, že není čeho se bát.
Ano?
Jsem připravená.
Dobře, hodná holka. Začneme.
To vůbec strašidelné není, že ne?
Vidíš, pořád stejná nudná ordinace.
Jen ty, tvoje sestra
a já.
Zvládáš to?
Ne.
No tak.
To nic.
- Už to bude. - Já nechci.
To nic, Sawyer, zvládneš to.
Není to skutečné.
Zvládáš to moc hezky.
Není to skutečné.
Výborně.
Jsou to jen představy.
Nezapomeň, nemáš se čeho bát.
Jsou to jen představy.
Není to skutečné. Zvládneš to.
Už to bude.
Není to skutečné.
Byla to jen tvoje představivost.
Zvládlas to.
Sawyer, to nic.
- O nic nejde. - Tím se netrap.
- To nic. - Jo.
Jednou to úplně stačilo.
Není to jen strach ze tmy.
Teď tvrdí, že vidí příšery.
Jo. Říkala mi o ní.
Mluvili jsme o ní.
Teď chtějí mluvit s vámi.
To by asi bylo vhodné při příštím sezení.
Jo, já vím.
Teď mi to jako vhodná chvíle nepřijde, ale časem se přidám.
Musíte o své ženě mluvit.
Ty mi věříš,
že jo?
Jo.
Zvládnu to. Děkuju.
Nemůžete se tomu vyhýbat navěky.
Můžeme? Pojďte.
Moc mě to mrzí.
Neměl jsem toho muže pustit dovnitř.
Podezřelý vrah dětí spáchal sebevraždu
Jsi v pohodě?
Moc ne.
Zkus usnout.
Jen zkouším neumřít, díky.
Jsou to jen představy.
Není to skutečné.
Sadie?
Jméno: Lester Billings Adresa: Oak Drive 217
Nahrávky
Všechny nové klienty nahrávám. Je to jen k evidenčním účelům.
Sadie?
Není to skutečné.
Další dvě děti zemřely do roka po prvním,
hned po sobě.
I když to první byla nehoda,
byli jsme pak náchylnější.
Náchylnější?
K čemu?
Zahlédl jsem ho jen jednou.
Než se mé Annie zlomil vaz.
Než zemřely, moje děti...
Myslel jsem, že mají jen příliš bujnou představivost a...
Ta nejstarší ho zkusila nakreslit.
Tiše, neplač
Vím, že jsi to ty, Sadie.
Sawyer.
Co to má být?
To, co vám sebere děti, když nedáváte pozor.
Věříte mi, že ano?
Ano, samozřejmě.
Ne!
Ne.
Ne!
Promiň, Annie.
Promiň, Scotte. Já vám to nevěřil.
Já vám to nevěřil.
Moc mě to mrzí, Sophie.
Moc mě to mrzí.
Běž ode mě...
Běž ode mě pryč!
Sakra.
VÍTEJTE
- Za co to bylo? - Jsi hnusná!
Jak děláš ten hlas?
O čem to mluvíš?
- Sawyer, já to nebyla! - Lhářko!
- Sawyer! - Lhářko!
Je tohle ta temná věc, kterou vídáváš?
Jo.
Je skutečná?
Nevím.
Ale zjistím to.
Bylo to prostě...
Asi vlastně o nic nešlo.
- Bylo to v pohodě. - Nemám co na sebe.
Ale zároveň, když o tom přemýšlím, je to jako...
Bacha, jde drámo.
No tak, zrovna jí umřela máma.
Já tátu neviděla tak rok, a je mi to úplně...
Můžu s tebou mluvit?
Jo, jasně.
O samotě.
Fajn.
Co ji tak žere?
Užij si to.
Co mám teď za hodinu?
Za to tuhle se omlouvám.
- Chceš to odčinit? - Jasně.
Jo, řekni si.
Můžeš mě někam hodit?
VRAZI
Vážně jsi chtěla sem?
Počkej tady.
Snad tam nechceš jít?
Sadie?
Sadie!
Haló?
Je někdo doma?
Co je?
Kupuješ tam drogy nebo tak?
Ne, cože?
Drogy nekupuju.
Vím, žes to teď měla těžký, ale...
Zajímá mě, jestli tu někdo bydlí.
Fakt doufám, že ne.
To by bylo fakt smutný.
Co je to za dům?
Sadie? Co to bylo?
Moment.
Musíme si promluvit 266-023-7752
Už jdu ven.
Sadie, co se tam děje?
Je tam někdo?
Haló?
Je tady někdo?
2.49 Lesterův hlas
Je to nějaká zkouška odvahy?
Přišla ses zasmát našemu utrpení?
Možná si odnést suvenýr?
Ne.
Jsem Sadie.
Sadie Harperová.
Váš manžel Lester byl za mým tátou.
Já jen...
Chtěla jsem se zeptat na...
- Na co? - Na tohle.
Odkud to máš?
Jen mě zajímá, co to je.
Modli se, abys to nikdy nezjistila.
Vypadni odsud, než se ti něco stane.
Viděla to moje sestra.
Lesi, cos to udělal?
Asi se to teď chytilo vás.
Jde po raněných a zranitelných.
Všude vás to následuje.
Dokud nebude po vás.
To se stalo vašim dětem?
Říkaly mu...
„Kostlivec.“
Jo, takhle jsem se tvářila i já.
Jako by se zbláznily.
Jenže jsem se pletla já.
Rád si s kořistí pohrává.
Děsí ji k smrti.
Dokonce napodobuje její hlas.
Jako pitomá ozvěna.
Musí se ukrývat v temnotě.
Oheň jako první umožnil lidem vidět v noci.
Vážně existuje už tak dlouho?
Podle mě existuje odjakživa.
Nehýbej se.
Je přímo za tebou.
Neotáčej se.
Zůstaň ve světle.
A zůstaň naprosto...
bez hnutí.
Já tě vidím, ty parchante!
Sadie! To byl výstřel?
- Sadie! Jsi v pořádku? - Nic mi není.
Je tam jen nějaká magorka.
Sadie...
Vypadneme.
Sadie?
Co se ti stalo?
- Sawyer, teď nemůžu. - Sadie?
Počkej, co se stalo?
Nech mě na pokoji.
Sadie, vidělas ho?
Příšery neexistujou.
Musíš dospět!
Sadie!
Myslím to vážně, Sawyer.
Nech mě na pokoji.
Vidíš, že je to skutečné.
Co to děláš?
Kde je všechno?
Neměli bychom tady její věci nechávat.
Není divu, že Sawyer vidí duchy.
To ses mě ani nezeptal?
- Musím dělat rozhodnutí... - Prostě její věci vyházíš?
- ...která nepochopíš. - Na mně nesejde?
To jsem neřekl.
- Nevymýšlej si. - Chováš se tak!
Ignoruješ všechno, co ti říkám!
Jako by ti už máma...
- byla fuk. - Nevíš, co cítím.
Tak mi to pověz!
Máš pravdu. Promiň.
Měl jsem se tě nejdřív zeptat.
Nech si, co chceš.
Co když chci všechno?
Tak si necháme všechno.
Jen to místo mě odnes do suterénu.
VÝTVARNÉ POTŘEBY
NEVYHAZOVAT
LÁTKY NEVYHAZOVAT
OSOBNÍ
Tiše, neplač
Jen prostinká písnička
Její irsky zbarvený hlas
Dala bych svět za to
Abych ji slyšela zas
Je krásná. Pokračuj.
Lháři.
Líbí se jí.
Jsi děsný lhář.
Zpívám hrozně.
Mami...
pokud tu jsi,
pohni plamenem doleva.
Prosím.
Teď by se mi tvoje pomoc vážně hodila.
Zpívám hrozně.
Sadie.
Kdopak to je?
Ahoj.
Je to táta?
Ahoj.
Ťuk.
Co blbneš?
Stejně ani nečuráš.
Jako bych tě neviděla čurat už tisíckrát.
Co s tebou je?
- Nic. - No tak, nekecej.
Ten dům, kam jsem tě vzala? Ten výstřel?
Nedá se to vysvětlit.
Nejspíš jen přicházím o rozum.
Co to děláš?
Neodejdu, dokud mi neřekneš, co se děje.
No tak, jsem tvoje nejlepší kámoška.
Tos byla.
Teď máš nový kámošky, co jsou mnohem zajímavější...
To není pravda.
Jsou to i tvoje kámošky.
Kdy jsme se naposledy někde sešly?
Na pohřbu tvojí mámy.
To se nepočítá.
Tak se sejdeme.
Můžeme se o víkendu stavit.
Rozveselovat nepotřebuju.
O to vůbec nejde.
Tak to není.
Nebude to tak.
Netuším, čím si procházíš,
ale sama bys to řešit neměla.
No tak.
Jo!
Pro tvoji sestru je dnešní večer důležitý.
Kdybys viděla příšeru, přijď za mnou.
Ať si odpočine.
Souhlasíš?
Necháš mě spát u sebe v posteli?
Jo, nechám. Jen přestaň jíst ten sýr,
ať celou noc neprdíš.
Uzavřeme dohodu, jo?
Nechám tě hrát na PlayStation, jak dlouho budeš chtít.
Dneska limity neplatí.
Jen ji nech užít si večer.
Platí?
Platí.
- Platí. Dej sem ten sýr. - Počkat.
O co se sázíte?
Nesázíme se.
Domlouváme se, že ti dáme pokoj, že?
Sakra. To jsou ony.
Vypadám normálně?
Vypadáš...
krásně.
Vypadáš, že se chystáš zapomenout na trápení i zlost.
Kniha džunglí.
Pamatuješ? To bylo tvoje. Tancovali jsme na to.
Hlavně nic neříkej, jo?
Čau! Ahoj!
Nemáš k pití něco jinýho?
Jako jinou limonádu?
Ne, jako alkohol.
Soráč, táta moc nepije, tak...
Nebo o tom nevíš.
Nat.
Mám ale něco jinýho.
Skutečný drogy.
Počkej, cože?
Tak jo.
Super.
Skutečný drogy.
Odkdy hulíš?
To bylo mámy.
Ty vole.
Ale je to v poho.
Zpátky je chtít nebude.
Fakt?
Tumáš.
Asi je prázdnej.
Ukaž, já to...
Amatérky.
Tak.
Teď ty.
Na máminu počest.
Díky.
První prásk v životě, co?
To je milý.
Jseš v pohodě?
Nepotřebuješ se napít?
Dobrý.
- V pohodě? - Panebože. Jo.
Podle mě musíš...
Fakt ti nic není?
- Nepotřebuješ se napít? - Rozdýchej to.
Ale ne, udělalo se ti zle?
- V pohodě? - Dobrý.
- Fakt? - Jo, dobrý.
To je rozkošný.
Pane jo.
Řekni sýr!
Holky, no tak. To ne.
Co to děláš?
Ani není zapnutá.
Fakt jseš v pohodě?
Dobrý.
Taky bych se měla vyzvracet.
Snědla jsem moc pizzy.
Ne, je jí zle z tý trávy.
Hele, neoběsil se ten magor zrovna tady?
Ne, to bylo v mámině ateliéru.
Ukážeš nám to?
Ty jo, to by byl nářez.
To jo.
Na čem se oběsil?
Byl zezadu na...
- Co to... - Nat. Proboha.
To je expoziční terapie.
- Ne! - Lidi!
- No tak! - Bože.
To není vtipný.
O nic nejde. Klídek.
Zpívám hrozně.
Prosím!
Proboha, není ti nic?
- Sadie. - Co se tam dělo?
Jsi v pohodě? Bylo tam něco?
Bylo tam něco?
Ne, je jen hysterka.
- Bože můj! Sadie... - Co je to s tebou?
- ...ty dveře nešly otevřít! - Ty magorko!
Cloumaly jsme jima.
Jseš děsná lhářka!
- Nesahej... - A ty jseš magor!
Bethany je tady jediná, kdo tě má fakt rád.
- Totální schizofrenička! - Panebože!
- Zmagořila! - Jseš v pohodě?
- Co se děje? - Ne!
Vaše dcera je psychouš.
Skončila jsem s ní.
Koukej se od ní držet dál.
Nikdy nic takovýho...
- Normálně mi dala facku. - Jseš celá?
Nikdy nic takovýho...
Sawyer.
Sawyer!
No tak! Sawyer!
Dělej!
Hej!
Zavolej sanitku!
Sawyer!
To nic.
Chtěl mě zabít.
- Já vím. Taky jsem ho viděla. - Musela jsem pryč.
Věřím ti.
Cože?
Věřím ti.
Promiň, že až teď.
Kde je táta?
Mluví s doktorem, ale půjdu ho najít.
Půjdeme domů.
Ne, nechoď.
- Ne. - Prosím, nechoď.
Hned se vrátím, jo?
Haló?
Zdravím, tady Rita Billingsová.
Lesterova manželka.
Co chcete?
Už vím, jak se ho zbavit.
Jak?
Musíš mi pomoct. Přijď sem.
Můžeme s tím ještě dneska skoncovat.
Sadie?
Sadie...
Tati?
Ahoj.
Co tady děláš?
Nic.
Vrať se k sestře.
Hned tam přijdu.
Vidím, že to „nic“ není.
Sem mámu přivezli po té autonehodě.
Teď Sawyer.
Za všechno můžu já.
Nepomohl jsem jí se s tím vyrovnat
a teď se u ní objevily
tyhle projevy.
Přestaň, tati. To žádné projevy nejsou.
Tak co je to?
Co je to?
Je to skutečné.
Dneska jsem něco viděla.
V komoře.
Jak to vypadalo?
- Bylo to... - Byla tam hrozná tma.
Nevím jistě.
Na něco se tě zeptám, jo?
Nenaštvi se.
Na co?
Byla jsi zhulená?
Cítil jsem z tebe trávu.
Příšera v komoře?
Víš co? To je fuk.
- Vůbec neposloucháš. - Počkej.
Sadie. Kam to jdeš?
Vyřešit ten problém. Někdo to udělat musí.
Táta
Nevěděla jsem, jestli přijdeš.
Musela jsem.
Ta věc mi dneska chtěla zabít sestřičku.
Asi začíná mít hlad.
Krátí se nám čas.
Když ho láká slabost, musíme mu ukázat sílu.
Stůj.
Pozor, kam šlapeš.
Pružinové spouště.
Ať nepřijdeš o hlavu.
Jsou na plašení medvědů při táboření,
ale obvykle nejsou nabité ostrými.
Myslíte, že ho můžete zabít?
To teď zjistíme.
Ne!
Promiň!
Musím ho nějak vylákat!
Ne!
- Nic se ti nestane! - Ne!
Jen mi musíš důvěřovat!
Sadie.
Říkala jsem, že se dá zabít.
Sadie!
Sadie, pomoc!
Sadie, pomoz mi!
Sadie...
Tati?
Kdes byla?
Všude jsme tě hledali.
Vy jste doma?
Jo, teď jsme přijeli. Proč?
Vraťte se do auta.
Jeďte někam, kde je světlo.
Musíte pryč,
- než se vrátí. - Počkej. Zpomal.
Tati, poslouchej mě.
Dobře. Poslouchám.
Jeďte někam, kde je světlo a hodně lidí, jo?
Tati?
Bože!
Sawyer, to jsem já.
Dokaž to.
Tvoje šesté narozeniny jsme oslavili v Chuck E. Cheese.
Přecpala ses pizzou
a pak ses pozvracela v ohrádce s míčky.
Bože můj.
Sawyer! Jsi celá? Co se stalo?
- Co se stalo? - Bojí se světla.
Kde je táta?
Vzal ho tam dolů.
Nepřijdeme i o něj.
Sadie?
Co to děláš?
Kam to jdeš?
Sadie, nenechávej mě tady.
Budeš v bezpečí.
Viděla jsem ho krvácet. Dá se zranit.
Třeba ho dokážeme zastavit.
Sawyer!
Sawyer! Vstaň!
Prosím. Sawyer!
Utiš se.
- Ne! - Tati!
Tati!
Sawyer!
Sawyer?
Sawyer, to jsem já, Sadie.
Dívej se na mě. Tak pojď.
Musíme odsud.
- Tati. - Dej mi to.
Vezmi ho za ruku. Zvedni ho.
- Musíme ho odvést. - Nemůžu.
No tak. Můžeš.
No tak.
Zvedni ho.
Mrzí mě to.
Sadie?
Mami.
Sadie.
Sadie?
Sawyer!
Táhni.
Sbohem.
Už jen kousek.
Pojď.
Byl jsem vyděšený.
Abych pravdu řekl...
Měl jsem strach být táta.
Měl jsem strach.
Nevěděl jsem, jestli to zvládnu
a jestli jsem připravený.
Máma to zvládala jako nic.
Nic ji nerozhodilo.
A já si...
Říkal jsem si,
že když něco zkazím, vždycky tu bude ještě ona.
A pak...
Pak tu najednou nebyla.
Ale ve vás z ní toho vidím tolik.
Tolik.
Nepředstavoval jsem si, že na tohle budu bez mámy.
Ne.
Ale my to zvládneme.
Jo.
Že jo?
To byl děs.
Jo, protože je to pečivo a bagely jsou pečivo.
Jasně.
Sadie, můžeš sem ještě na chvilku?
Dr. Wellerová?
Haló?
Chtěla jsi něco?
Je všechno v pořádku?
NA MOTIVY POVÍDKY STEPHENA KINGA
KOSTLIVEC
Překlad: Ondřej Kavka