Eni.
Tata? Tata... -Nastavi da spavaš.
Da te uzmem.
U redu je. To sam samo ja. To je tvoj tata.
To sam ja!
BABAROGA
Preveo: Bambula
Ja...
Možda sam malo planula.
Onda sam dala ultimatum.
Dobro.
Plašim se da me ona zavlači.
Čega se plašiš?
Da me ne voli.
Čega se zapravo plašiš?
Da budem sama. -Da. Shvatam. Biti sam može da bude strašno.
"Gde je strah..." -Tu je tvoj zadatak." -"Tu je tvoj zadatak."
Karl Jung je to ukapirao.
To je dobro mesto za kraj danas. Moram da odvedem decu u školu.
Prošlo je mesec dana. Ovo im je prvi dan nazad. Malo su nervozni.
Nije da treba da stoje ispred vrata.
Osećam se kao pravi kreten.
Nijedan od mojih problema se ne može uporediti s onim s čime se vi nosite.
Nismo ovde da pričamo o meni. Posle tebe. Imaš olovke? -Da.
Dobro. A knjige iz matematike? -Da.
Samo malo. Jesi li oprala zube? -Da. -Jesi? -Da.
Treba li ti kupatilo ili ne? -Ne.
Sejdi, hajde! Zakasnićemo! Sejdi... -Šta je?
Ništa.
Lepo ti stoji. Obuci jaknu jer ćemo...
Hladno je napolju. -Šta ako ga slučajno progutam?
Onda ćeš da ga iskakiš. -Neće. -Nazad. -Sejdi. -Napred. -Ne vuci ga.
Izvadi ga. -Nemoj da joj daješ takav savet. -Šta? -Ne slušaj... Nemoj.
Treba li to nežno ili jako? -Ne, ne slušaj... -Jako.
Stavi pojas, molim te. -Isuse. -Mama bi znala šta da radi.
Mogao bih ja da ga izvadim. Kako bi ti se to svidelo? -Šta?
Daj da ga izvadim. -Šta? -Izvadiću ga odmah. Izvadiću ga.
Dobro si? -Dobro sam.
Sjajno provedi dan.
Sejdi. Žao mi je zbog tvoje mame.
Žao mi je zbog tvoje mame.
Žao mi je, Sejdi.
Sejdi, sjajno provedi dan!
Ćao.
Ćao. Šta ima?
I dalje ne mogu da verujem, znaš?
Znam.
Ali, dobro došla nazad. Bože. To je baš glupo da se kaže.
Hvala što razgovaraš sa mnom.
Ostali bulje u mene kao da imam nekakvu bolest. -Bolesna si?
To je baš bezveze. -Ne. Zaboravi. -Sviđa mi se tvoja haljina.
Nosila bih je da mogu. Šalje poruku.
Da, slatka je. -Hvala. Bila je mamina.
Sigurna si da je to dobra ideja?
Zašto da li sam sigurna da je to dobra ideja? -Nošenje njene odeće...
Izgleda da bi to moglo da oteža da nastaviš dalje.
Ja ne želim da "nastavim dalje." -Dobro. Možda ne želiš
ni da prepadaš ljude. -Nat, ne zezaj. -Šta je? -Nemojmo...
Samo pokušavam da pomognem. -Ne, ponašaš se kao kučka. -Stani.
Izvini. Šta si rekla? -Nat...
Ne, šta si rekla? -Rekla sam da se ponašaš kao kučka.
Ne, ne! Natali! Nemojmo...
Bože. -Natali, šta si uradila?
Ne, stani.
Treba li ti nešto da se presvučeš? -Samo me ostavite na miru.
Bože. -Ne možeš da se smeješ za to. -Nat, šta koji đavo? -Šta?
U redu je. Uspećeš. Samo budi strpljiv. -Dobro.
Radiš istu stvar 30 godina...
Sarađujemo koliko? Dve?
Dobro. Dobro. -Hvala. -Možeš ti ovo.
Vidimo se sledeće nedelje.
Dr Harper? -Mogu li da vam pomognem? -Moram da razgovaram s vama.
Izvinite, ne primam nikoga bez prethodne konsultacije telefonom.
Stoga, moraćete da zakažete. -Molim vas.
Ako ne kažem nekome, ne znam šta ću da uradim.
Kako se zoveš? -Lester Bilings.
Drago mi je, Lestere.
Uđi. Imam slobodan sat. -Hvala. -Izvoli.
Hoćeš li da okačiš jaknu? Možda ti bude prijatnije.
Možete li da ih zatvorite?
Molim?
Vrata.
Naravno. Imam nekoliko formulara koje treba da popuniš.
Primenjujem to kod svih mojih novih klijenata.
Ovo je samo za arhivu. Šta god da kažeš ovde...
strogo je poverljivo. Je li to u redu?
Prvi put dolaziš kod psihoterapeuta?
Zašto ne počnemo sa zašto si odlučio da dođeš kod psihoterapeuta sada?
Nisam znao kuda drugde da odem, znate, ja...
Ne mogu da odem kod sveštenika jer nisam katolik.
Ne mogu da odem kod advokata jer nisam počinio zločin.
Čak iako svi misle da jesam. Čak iako svi misle da sam uradio to.
Šta si tačno uradio?
Ubio svoju decu.
Jedno po jedno. Sve ih ubio.
Došao sam kod vas jer sam mislio da ćete možda da razumete.
Video sam priču o vašoj ženi u novinama. Saobraćajna nesreća.
I znam da znate kako izgleda to da tek tako izgubite nekoga koga volite.
Šta si ono govorio za svoju decu?
Šta se desilo tvojoj deci? -Prvo, naša devojčica...
Iznenada je umrla. -Žao mi je.
Ne mogu ni da zamislim koliko teško to mora da je bilo.
Imate decu.
Možete da zamislite.
Moja sledeća dva deteta umrla su u roku od godinu dana nakon prvog...
Jedno za drugim.
Takođe prirodnom smrću? -Ništa nije prirodno što se tiče toga.
To je isisalo život iz njih. Čak i da je prvo bilo nesrećni slučaj...
To nas je učinilo podložnim. -Podložnim?
Čemu? -Ne znam tačno. To sam samo jednom na trenutak video.
Pre nego što je pukao vrat mojoj Eni.
Pre nego što su umrla, moja deca...
Mislio sam da samo fantaziraju.
Moje najstarije je pokušalo da mi nacrta to.
Šta bi to trebalo da bude?
To je stvor koji dolazi po decu kad ne obraćaš pažnju.
Žao mi je. Nije li problem da izađem? Moram do toaleta.
Verujete mi, zar ne?
Naravno da verujem.
Odmah se vraćam.
Izvini.
Da, ovde dr Vilijam Harper.
Imam čoveka u ordinaciji trenutno kome nije dobro.
Možda je opasan. -Dobro. Želite li da pošaljemo patrolu?
Jeste li tamo?
Gospodine, da li ste i dalje na vezi?
Da. Možete li potvrditi svoje ime? -Vilijam Harper.
Ušao je pravo s ulice.
Da li ste ga nekad videli? -Ne. -Dobro. Ne znate ko je? -Ne.
Ne, samo sam ja. Sam sam u kući.
Tata?
Dobro si? -Da. -Dobro. Slušaj me.
Jedan čovek je u kući.
Tako odvratno. -Znam, zar ne? Mislim da će da ispadne danas. -Narode, vidite!
Je li ono Sojerina kuća?
Vidim leš. -Šta je ispod belog čaršafa? Ima policajaca... -Sranje!
Nije valjda da ti je i tata mrtav, je li?
Trebalo je da vas pozovem čim je ušao u ordinaciju.
Delovao je bolesno.
Pokazao mi je ovaj papir i imao je crtež koji je njegova ćerka nacrtala.
Na njegovim rukama nije bilo krvi ili nešto slično.
Neprestano je pričao o tom...
čudovištu iz senke.
Čudovište iz senke?
Verovao je da je ono ubilo svu njegovu decu.
Viđao sam to ranije. Ponekad je bolje imati nešto da okriviš
nego da priznaš da se takve stvari dešavaju bez razloga.
U redu je. -Ne verujem da neko može izgubiti sva tri deteta tek tako
bez razloga. -Šta se dešava? -Mislite da ih je ubio?
Mora da ga je krivica dotukla. Ili strah da će biti uhvaćen.
Sigurni ste da je to bilo samoubistvo?
Dušo, prepusti to meni. Sojer. Sejdi, odvedi Sojer u njenu sobu.
Molim te. -U redu je. Neka priča.
Kako to misliš "da li smo sigurni"? -Pre nego što sam otvorila ormar...
Čula sam buku.
Nalik borbi ili tako nešto.
Odrasli muškarac koji se obesi u ormaru sigurno će izazvati buku.
Mora da si to čula.
Ne brini za tog čoveka, u redu?
Ako se uplašiš, znaš gde da me nađeš. Jesi li umorna? -Ne.
Kasno je i treba da spavamo. U redu? Evo.
Ne znam kako spavaš pored ovoliko svetla. -Lako. Ovako.
I to što kažeš. U redu, ljubavi. Lepo spavaj.
Šta se dešava?
Jesi li proverio ispod kreveta?
Ne, da pogledam. Da pogledam.
Sve čisto. -A ormar?
Ne vidim ništa. Možeš li da proveriš? -Naravno.
Znaš šta? Kladiću se s tobom da ničeg nema tamo unutra.
Daću ti dolar ako ničeg nema tamo unutra. -Pet dolara. -Dobro.
Pet dolara. Dobro se cenjkaš. Dogovoreno. Daj je ovamo.
Ne, tata. -Dobro, idem. Da vidim.
Čestitam. Bogatija si za pet dolara. -Siguran si?
Siguran sam.
Završena provera čudovišta. Laku noć.
Vidimo se ujutru.
Mama, gde si? Mama?
Sejdi. Samo da vidim kako si.
Ćao. -Ćao.
Dobro si?
Ne znam zašto je ovo moralo da se desi pored svega ostalog.
Da li te ovo podseća na ono kad je mama umrla?
Da li si morao da pričaš s mnogo policajaca i ostalo? -Ne.
Nikad ne pričaš o tome. -Nisam bio prisutan tokom saobraćajke.
Stoga nisam morao ni sa kim da pričam.
Samo... Kao da nije stvarno.
Stalno mislim da će ući kroz ona vrata
s čajem od kardamoma koji miriše na govna.
Nisam imala prilike da se oprostim.
Otkako je umrla, osećam neku težinu.
Dodatnu gravitaciju. -Imaš kod dr Veler sutra, zar ne?
Da. -Treba da joj pričaš o ovome.
Pokušavala sam da pričam s tobom.
Da. Da.
Bio je dug dan. Treba da spavamo.
Vidimo se ujutru. Lepo spavaj.
...pogotovo voljeni.
Ali samo se fokusirajte na taj plamen i možete to reći naglas.
"Duše, ako si ovde danas, molim te savij plamen ulevo."
Sad pomislite na voljene s kojima biste da komunicirate.
Samo ih zamislite, stvorite njihovu sliku u svom umu. Razmislite...
o tome šta osećate prema njima. O tome kako izgledaju.
Jaka sećanja koja imate na njih. Zamislite njihova lica.
Kako se osećate kad ste s njima.
Naši voljeni su s nama uvek.
Ako si tamo, savij plamen ulevo. -Sejdi?
Ne možeš da spavaš?
Sojer? -Nešto je u mojoj sobi.
Sojer, samo si imala košmar.
Čoveče.
Krvariš. -Pala sam iz kreveta.
Reci "A". Našla sam krivca.
Možda je vreme da taj mališa izađe.
Ovo je mama radila kad sam imala zub koji nije hteo sam da ispadne.
Rekla je da su dugi koreni karakteristični za našu porodicu.
Ne vole da se odriču stvari. Brojaću do tri,
i zalupiću vrata. -Na tri? Ili posle tri? -Na tri, važi?
Dobro. -Jedan, dva... -Stani! -Ne moramo da radimo ovo...
Tako mi je žao! -Rekla si na tri! -Ne znam šta se desilo.
Tu-ra-lu-ra-lu-ra Tu-ra-lu-ra-li
Tu-ra-lu-ra-lu-ra
Ćuti sada, nemoj da plačeš
Tu-ra-lu-ra-lu-ra
Tu-ra-lu-ra
Tu-ra-lu-ra-lu-ra
Tu-ra-lu-ra
Ćuti sada, nemoj da plačeš
Tu-ra-lu-ra-lu-ra
Ćuti sada, nemoj da plačeš
Šta mislite da se dešava ljudima nakon što umru?
Kako to misliš, Sejdi? Misliš da li idu u raj?
Ne, ne mislim na to.
Pitaš se da li je tvoja majka možda još uvek ovde?
Ovo možda zvuči malo čudno, ali kad je moj otac preminuo...
Osećala sam kao da ga mogu osetiti, da ponekad bdije nad mnom.
Ako pažljivo pratiš,
možda ćeš početi i ti da osećaš svoju mamu. -A druge stvari?
Kakve druge stvari? -Ne znam. To je teško da se vidi. To je poput...
mračne stvari. -Shvatam. Kad si počela da viđaš tu mračnu stvar?
Nakon što je onaj čovek umro.
To ima smisla. -Dobro. Šta je to?
Kad ima strašnih stvari koje ne razumemo
naši umovi pokušavaju da popune praznine.
Ali to je poput onih sablasnih čudovišta
za koje misliš da se skrivaju ispod kreveta.
Ali poradićemo na tome zajedno. Važi? Nije to tako strašno.
Pričali smo o ovome prošli put. Kad imamo fobiju,
ili se nečega plašimo, ponekad je najbolje da se suočimo s tim.
I to ćemo da radimo danas.
Ova svetlost će biti postojana kao što je sada.
Onda će postepeno početi da treperi,
polako zamračujući sobu dok ne bude totalni mrak.
Pa možeš da vidiš da nemaš čega da se plašiš. Važi?
Spremna sam. -Dobro. Dobra devojčica. Hajde da počnemo.
To nije tako strašno, je li?
Vidiš? Ista stara dosadna ordinacija kao i pre.
Samo ti, tvoja sestra i ja.
Dobro si? -Ne.
Sve je u redu.
Tako si blizu. -Ne želim. -Ne. Sojer, možeš ti ovo.
To nije stvarno. Tako ti dobro ide.
To nije stvarno.
Svaka čast. To nije stvarno. To samo umišljaš.
Upamti, nemaš čega da se plašiš.
To samo umišljaš. To nije stvarno. Možeš ti ovo.
Skoro je gotovo. Nije stvarno.
To je bila samo tvoja mašta.
Uspela si.
Sojer, u redu je. -Dobro je. -Nema razloga za zabrinutost. -U redu je.
Sad ne moraš da radiš to opet.
Nije samo strah od mraka. Tvrdi da vidi čudovišta sada.
Da. Čuo sam za čudovište. Pričali smo o čudovištu.
Žele da pričaju s tobom sada.
Mislim da će na sledećoj sesiji biti pravo vreme. -Da, znam.
Ne čini mi se da je pravo vreme za mene, ali na kraju ću ući.
Moramo da popričamo o tvojoj ženi. -Veruješ mi, zar ne?
Da. -Držim ovo pod kontrolom. Mnogo hvala.
Vile, ne možeš da izbegavaš da pričaš o njoj večno. -Narode, spremni? Idemo.
Stvarno mi je žao.
Nije trebalo da pustim tog čoveka u našu kuću.
Dobro si? -Ne baš. -Probaj da odspavaš.
Samo pokušavam da ne umrem, hvala. -Sve to je samo u tvojoj glavi.
To nije stvarno.
Sejdi?
Radim ovo sa svim mojim novim klijentima, ali to je samo za arhivu.
Sejdi?
To nije stvarno.
Moja sledeća dva deteta umrla su u roku od godinu dana nakon prvog...
Jedno za drugim.
Čak i da je prvo bilo nesrećni slučaj... To nas je ipak učinilo podložnim.
Podložnim? Čemu? -To sam samo jednom na trenutak video.
Pre nego što je pukao vrat mojoj Eni.
Pre nego što su umrla, moja deca...
Mislio sam da to samo fantaziraju i...
Pa je moje najstarije pokušalo da mi nacrta to.
Tu-ra-lu-ra-lu-ra Tu-ra-lu-ra-li
Tu-ra-lu-ra-lu
Ćuti sada, nemoj da plačeš
Znam da si to ti, Sejdi. -Sojer.
Šta bi to trebalo da bude?
To je stvor koji dolazi po decu kad ne obraćaš pažnju.
Verujete mi, zar ne? -Naravno da verujem.
Ne!
Ne, ne! Ne! Žao mi je, Eni.
Žao mi je, Skote. Nikad vam nisam verovao.
Tako mi je žao, Sofi. Tako mi je žao.
Skloni se od mene. Skloni se od mene! -Sranje!
Zašto si to uradila? -To je bila podla šala!
Kako to radiš sa svojim glasom? -O čemu pričaš?
Sojer, nisam to bila ja! -Lažljivice! -Sojer! -Lažljivice!
Je li ovo taj mračni stvor koga viđaš?
Da. Da li je stvaran? -Ne znam.
Ali otkriću. -To je bilo samo...
Da, nije to bilo ništa strašno, ne smatram...
Ali bilo je u redu. -Nemam šta da nosim.
Ali u isto vreme razmislim o tome, kao da je...
Upozorenje na dramu.
Devojke, budite dobre. Samo što je izgubila mamu.
Nisam videla tatu godinu dana, i stvarno me zabole za...
Mogu li da razgovaram s tobom? -Da. Naravno. -Nasamo.
Dobro.
Koji je njen problem?
Zabavi se. -Koji ti je sledeći čas?
Žao mi je za ono od pre neki dan. To je bilo...
Želiš li da mi se iskupiš? -Naravno. Da, bilo šta.
Možeš li da me prevezeš?
Sigurna si da je ovo pravo mesto?
Samo čekaj ovde. -Nećeš valjda da uđeš? Sejdi!
Alo?
Alo? Da li je neko kod kuće?
Šta je? -Kupuješ li drogu ili tako nešto? -Ne. Šta...
Ne kupujem drogu. -Znam da ti je bilo teško u poslednje vreme, ali ja...
Samo želim da vidim da li neko i dalje živi ovde. -Nadam se da ne.
To bi bilo nešto najtužnije.
Kakvo je ovo mesto?
Sejdi, šta je to bilo? -Trenutak samo.
MORAMO DA RAZGOVARAMO
Vraćam se sada.
Sejdi, šta se dešava? Je li neko tamo?
Alo?
Da li je neko ovde?
Da li je ovo neki izazov?
Misliš da bi bilo zabavno da se naslađuješ našom patnjom?
Možda da uzmeš suvenir.
Ne.
Ja sam Sejdi. Sejdi Harper.
Vaš muž, Lester, došao je da vidi mog oca.
Samo sam htela da pitam za... -Šta? -Ovo ovde.
Odakle ti ovo? -Samo želim da znam šta je to.
Moli se Bogu da nikad ne saznaš.
Gubi se odavde pre nego što nastradaš.
Moja sestra je videla to.
Les, šta si uradio?
Mora da se prikačilo za vas sada.
Goni povređene i ranjive.
Prati te kuda god da odeš.
Dok svi ne umrete.
To se desilo vašoj deci?
Zvali su to...
"Babaroga."
Da, tako sam ih i ja gledala.
Kao da su bili ludi.
Otkrila sam na teži način da nisam bila u pravu.
Voli da se igra sa svojom hranom. Da je plaši na smrt.
Sranje, može čak i priča kao oni.
Kao prokleti eho.
I potreban mu je mrak da ostane sakriveno.
Vatra je bila stvar koju je čovek upotrebio da vidi noću.
Toliko dugo je tu?
Mislim da je tu oduvek.
Ne pomeraj se.
Iza tebe je.
Ne okreći se.
Ostani na svetlu.
I ostani potpuno...
mirna. Vidim te, kopile!
Sejdi! Je li to bio pucanj?
Sejdi! Jesi li dobro? -Dobro sam. To je samo neka luda kučka. -Sejdi...
Gubimo se odavde.
Sejdi? Šta ti se desilo? -Sojer, ne mogu sada. -Sejdi?
Stani, šta se desilo? -Ostavi me na miru, Sojer. -Sejdi, jesi li ga videla?
Čudovišta ne postoje. Moraš da odrasteš! -Sejdi!
Ozbiljna sam, Sojer. Moram da budem sama...
Rekla sam da ti je to stvarno.
Šta radiš?
Gde je sve?
Nije pametno da držimo njene stvari ovde.
Nije ni čudo što Sojer vidi duhove.
Kako si ovo mogao bez da pitaš? -Ponekad moram doneti odluke...
Otarasićeš se njenih stvari? Ne računa se kako se osećam?
Nisam to rekao. -Tako se ponašaš! Jedva obraćaš pažnju na bilo šta što kažem!
Kao da ti više nije stalo do mame. -Ne znaš kako se osećam! -Reci mi!
U pravu si. Izvini. Nije to trebalo da uradim a da te ne pitam.
Zadrži šta želiš. -Šta ako želim da zadržim sve?
Onda ćemo da zadržimo sve. Samo odnesi to u podrum umesto mene.
UMETNIČKI MATERIJALI ZADRŽATI
LIČNO
Ral-tu-ra-lu-ra-li Tu-ra-lu-ra-lu-ral
Ćuti sada, nemoj da plačeš
Samo prosta pesmica Na njen dobar stari irski način
I sve bih na svetu dala da mogu da čujem
tu njenu pesmu danas -To je divno. Nastavi.
Lažovu. -Sviđa joj se. -Kakav si ti lažov.
Imam užasan glas.
Mama...
Ako si tu, savij plamen ulevo.
Molim te.
Dobro bi mi došla tvoja pomoć sada.
Imam užasan glas.
Ra-lu-ra-lu-ral Tu-ra-lu-ra-li
Tu-ra-lu-ra-lu-ral -Sejdi. -Ko je to?
Ćao. -Je li to tata? -Ćao.
Bup.
Stani. Nije li problem? -Nije da piškiš.
Nije da te nisam videla kako piškiš hiljadu puta ranije.
Šta je s tobom? -Ništa. -Ne zezaj, nije da je ništa.
Kuća gde sam te odvezla, pucanj.
Previše je teško da se objasni. Verovatno samo gubim razum.
Šta to radiš? -Neću da odem dok mi ne kažeš šta se dešava.
Hajde, ja sam ti najbolja drugarica.
Bila si mi najbolja drugarica.
Sad imaš ove nove drugarice koje su mnogo više kul. -To nije tačno.
One su i tvoje drugarice.
Kad smo poslednji visile zajedno?
Na sahrani tvoje mame.
To se ne računa.
Hajde da visimo zajedno.
Ovog vikenda možemo sve da svratimo.
Ne treba mi žurka iz sažaljenja. -Nije to žurka iz sažaljenja. Nije to.
Neće da bude to. Nemam pojma s čime se suočavaš,
ali ne treba da se suočavaš s tim sama, u redu?
Hajde. Hajde.
Ovo je važna noć za tvoju sestru.
Ako vidiš čudovišta, prvo dođi do mene. Dajmo joj slobodnu noć.
Važi?
I pustićeš me da spavam u tvom krevetu?
Da, pustiću te da spavaš u mom krevetu ako prestaneš da jedeš sir
jer ćeš prdeti cele noći.
Da se dogovorimo. Važi?
Pustiću te da igraš plejstejšn koliko želiš. Vreme gledanja u ekran je
zvanično suspendovano. Pusti je da lepo provede noć. Dogovoreno?
Dogovoreno. Daj mi sir. -Stani. -Na šta se kladite?
Ne kladimo se. Dogovaramo se da ti ne smetamo večeras. Zar ne?
Sranje. To su oni.
Dobro izgledam? -Izgledaš... divno.
Izgledaš kao da ćeš zaboraviti sve brige i nemir.
Knjiga o džungli. Sećaš se? Volela si to. Igrali smo.
"Stvari osnovne." -Samo ništa ne pričaj, važi?
Ćao! -Zdravo!
Imaš li nešto drugo za piće?
Druge vrste sode? -Ne, alkohol.
Žao mi je, moj tata slabo pije, pa... -Koliko ti znaš.
Nat.
Mada imam nešto drugo.
Pravu drogu. -Stani, šta? -Dobro.
Kul. -Pravu drogu.
Otkad ti pušiš? -To je bilo mamino. -Sranje. -Ali u redu je.
Neće da se vrati po ovo.
Sigurna si? -Da.
Verovatno je upaljač prazan. -Pusti me samo...
Amaterke. Evo.
Sada ti. U čast tvoje mame. -Hvala.
Prvi put ti je, zar ne?
Ovo je tako slatko. -Dobro si? Treba li ti voda ili tako nešto?
Sve je u redu. -Dobro si? -Bože. -Da. -Mislim da moraš da...
Sigurno si dobro? Treba li ti voda? -Duboko udahni.
Bože. Pripala ti je muka? Da li si dobro? -Dobro sam.
Sigurna si? -Dobro sam. -Tako slatko. Bože, narode. Reci ptičica!
Narode, hajde. -Nemoj. Šta to radiš? -Nisam čak ni snimala.
Sigurno si dobro? -Dobro sam. -Treba da nateram sebe da povratim.
Pojela sam previše pice. -Ne, pozlilo joj je zbog trave.
Zar se nije u ovom ormaru obesio onaj ludak?
Ne, to je bio ormar u maminoj radnoj sobi. -Možeš li da nam ga pokažeš?
Sranje, to bi bilo ludo. Zar ne?
Gde se obesio?
Bio je tačno iza...
Šta to radiš? Nat, ne zezaj. Bože.
To se zove terapija izlaganjem. -Nemoj! -Narode! Daj, bre! -Bože.
Ovo nije smešno. -To nije ništa strašno. Samo se smiri.
Imam užasan glas.
Molim vas!
Bože. Jesi li dobro?
Sejdi. -Šta se desilo? -Jesi li dobro? Da li je nešto bilo unutra?
Ne, samo drami.
Bože! -Šta ti je?
Sejdi, vrata nisu htela da se otvore! Sve smo pokušavale.
Kakva si lažljivica! -Ruke k sebi! -A ti si nakaza!
Betani je jedina osoba ovde koja te zapravo gotivi.
Bukvalno šizofreničarka! -Bože. -Ona je luda! -Jesi li dobro?
Šta se dešava, narode? -Ne! -Vaša ćerka je psihotična.
Za mene ona više ne postoji. Nećete više da se družite s njom.
Ne mogu da verujem da me je šljepnula! -Cico, jesi dobro?
Sojer.
Sojer! Hajde, hajde! Sojer!
Idi! Zovi Hitnu!
Sojer!
U redu je. -Pokušalo je da me ubije.
Znam. I ja sam to videla. -Morala sam da pobegnem.
Verujem ti.
Šta? -Verujem ti. Izvini što nisam ranije.
Gde je tata? -Otišao je da priča s doktorom, ali naći ću ga.
Otići ćemo kući. -Ne, ne. Nemoj da ideš. -Ne. -Molim te ne idi.
Odmah se vraćam, važi?
Halo? -Ćao, ovde Rita Bilings. Lesterova supruga.
Šta hoćeš? -Našla sam način da se otarasimo onoga. -Kako?
Treba mi tvoja pomoć. Dođi ovamo.
Možemo okončati ovo večeras.
Sejdi? Sejdi...
Tata? -Ćao. -Šta to radiš? -Ništa.
Vrati se kod sestre. Odmah ću tamo.
Mogu zaključiti da nije da je ništa.
Dovezli su mamu ovde nakon saobraćajne nesreće.
A sada Sojer. Ja sam kriv za ovo.
Nisam uradio dovoljno da joj pomognem da prebrodi ovo i sada ima
ova ispoljavanja. -Tata, prestani. Ovo nisu ispoljavanja.
Šta je onda ovo?
Šta je?
Stvarno je.
Videla sam nešto večeras.
U ormaru. -Kako izgleda?
Da li je bilo... -Bilo je baš mračno unutra.
Ne bih znala.
Postaviću ti pitanje, važi? Ne želim da se naljutiš. -Šta?
Jesi li se naduvala?
Mogao sam da namirišem travu na tebi.
Čudovište u ormaru?
Znaš šta? Nije bitno. Nikad me ne slušaš. -Stani. Sejdi, kuda ćeš?
Da rešim problem. Neko mora.
Nisam bila sigurna da ćeš doći. -Morala sam.
Taj stvor je pokušao da ubije moju mlađu sestru večeras.
Mora da postaje gladno. Skoro da vam je isteklo vreme.
Ako je to slabost što ga privlači, onda moramo da mu pokažemo snagu.
Pazi gde gaziš. Opružne udarne igle.
Ne bih volela da budeš skraćena za glavu.
Obično, koriste se da plaše medvede kada kampuješ,
ali obično nisu napunjene bojevom municijom.
Misliš da ga možeš ubiti time? -Samo jedan način da se sazna.
Ne!
Žao mi je. Trebalo mi je nešto da ga izvučem na čistac! -Ne!
Neću dozvoliti da ti se išta desi. -Ne! -Samo moraš da mi veruješ.
Sejdi.
Rekla sam ti da može biti ubijen.
Sejdi! Sejdi, upomoć! Sejdi, pomozi mi!
Sejdi...
Tata? -Gde si bila? Vozimo se okolo tražeći te.
Vi ste kod kuće? -Da, samo što smo se vratili.
Zašto? -Slušaj me, samo se vratite u auto.
Idite negde gde je svetlo s puno ljudi. Morate da odete odatle
pre nego što se vrati. -Stani. Uspori. -Tata, moraš da me saslušaš.
Dobro. Slušam. -Idite negde gde ima puno svetla i puno ljudi.
Tata. Tata?
Bože! Sojer, to sam ja!
Kako da znam da si to stvarno ti?
Imala si zabavu za šesti rođendan u "Čak E. Čizu".
Pojela si previše pice i onda si povratila u bazen s lopticama.
Bože. Sojer! Jesi li dobro? Šta se desilo?
-Ne voli svetlo.
Gde je tata?
Odvelo ga je dole.
Nećemo i njega da izgubimo.
Sejdi, šta to radiš? Kuda ćeš? Sejdi, ne ostavljaj me ovde.
Bićeš bezbedna. Videla sam ga da krvari. Može biti povređeno.
Možda možemo da ga zaustavimo.
Sojer!
Sojer, ustani! Molim te. Sojer!
Ćuti sada.
Ne! -Tata!
Sojer!
Sojer?
Sojer? Sojer, to sam ja, Sejdi. Pogledaj me, molim te. Hajde.
Izaći ćemo odavde.
Tata. Daj mi to. Uhvati ga za ruku. Hajde. Podigni ga.
Moramo da ga izvučemo odavde. -Ne mogu. -Hajde. Možeš. Hajde.
Podigni ga. Uhvati ga. -Žao mi je.
Sejdi?
Mama.
Sejdi?
Sojer!
Jebi se!
Zbogom.
Skoro smo uspeli. Hajde.
Bio sam prestravljen.
Da budem iskren...
Plašio sam se da budem tata.
Plašio sam se. Nisam znao da li to mogu. Ili da li sam spreman.
Mama je činila da to sve izgleda lako.
Ništa nije moglo da je izbaci iz koloseka, znate?
A ja sam mislio da će...
kad uprskam, ona uvek biti tu. A onda...
Onda odjednom nje više nije bilo.
Vidim toliko puno nje u vama, devojke.
Toliko puno.
Nikad nisam planirao da radim bilo šta od ovoga bez mame.
Ne. -Ali znam da možemo izaći na kraj s tim.
Da. -Zar ne?
To je bilo užasno.
Da, jer je to hleb, a đevreci su hleb.
Sejdi, možeš li da se vratiš na trenutak?
Dr Veler?
Alo?
Mogu li nekako da ti pomognem?
Da li je sve u redu?
Preveo: Bambula