PENTRU A SCHIMBA LUMEA
ESTE NEVOIE
DE UN MIC GENIU
Mami zice că sunt un miracol
Tati zice că sunt special
Sunt o prințesă
Eu sunt un prinț
Mami zice că sunt un înger Venit din cer
Tati zice că sunt un soldățel
Nimeni nu e curajos ca mine
Ți-a spus tati al meu?
Când o să fiu mai mare
Pot să mă fac soldat
Și să-ți trag un pumn
Mai fă o poză dovlecelului Și din unghiul ăsta
Știu că n-ar trebui s-o spunem Dar e mai frumoasă decât restul
- Adorabilă! - Scumpo, privește aici!
Să nu vomiți pe fratele tău
- Zâmbește pentru mami - Hai!
- Cred c-a clipit - Mai fă una
Ai văzut ce poate face?
E neobișnuit pentru două zile?
Nu e zâmbitul un semn Al inteligenței peste măsură?
E minunată
- Deșteaptă - Gânditoare
Oare să fie mai deștept decât e cazul?
Știu că nu sunt maniere bune
Mami zice că sunt un miracol Doar dacă te uiți la mine, îți dai seama
De când doctorul cordonul l-a tăiat
A fost clar că nimeni nu mai e ca mine
Mami zice că sunt un miracol
Că sunt mică Și strălucitoare ca o stea
Poți să fii și cinic Dar adevărul e empiric
N-a mai existat miracol Niciun miracol, niciun miracol
Niciun miracol ca mine
Un copil?
Nu aștept un copil. De unde v-a venit ideea?
Să n-aud asta! E o escrocherie.
Dar o să nașteți curând.
Ați înnebunit?
Dnă Wormwood, aveți o contracție.
N-am nicio contracție! Contracții au femeile gravide
care nasc!
O să nasc un plod împuțit!
Toate viețile pe care le ajut să vină
Îmi redau încrederea în oameni
Fiecare viață nouă, o pânză nepictată
Pielea fină ca un nor
Mintea încă nemânjită
Fiecare viață este ceva perfect
Șansa existenței Aproape infinit de mică
Cel mai comun lucru din viață
Este viața
Și totuși fiecare viață
Fiecare viață nouă
E un miracol
Miracol
Ce?
O fată.
Vreți să spuneți că fiul meu e fată?
Vreau să spun că fiica dv. e fată.
Da, dar baloanele…
E BĂIAT
Scrie „băiat” pe baloane.
Dle Wormwood, soția dv. a născut o fetiță frumoasă,
sănătoasă și veselă. E perfectă.
E o veste fantastică.
De ce se întâmplă cele rele Oamenilor buni?
Cetățenilor onești
Cum suntem noi?
De ce, când nu am greșit cu nimic
Să fim loviți de-acest dezastru?
- Acest oribil - Miracol
- Și ciudat - Miracol
Și păros, și lipicios
Care nu a vrut deloc să fie băiat!
Fiecare viață e miracol
Mami zice că sunt un miracol Doar dacă te uiți la mine, îți dai seama
De când doctorul cordonul l-a tăiat
A fost clar că nimeni nu mai e ca mine
Mami zice că sunt un miracol
Că sunt mică Și strălucitoare ca o stea
Poți să fii și cinic Dar adevărul e empiric
N-a mai existat miracol Niciun miracol, niciun miracol…
ROALD DAHL – MATILDA: MUSICALUL
Mami zice că sunt ca un vierme
Tati, că sunt plictisitoare
Mami zice că miros urât
Că nimeni nu mă vrea în preajmă
Tati zice că sunt moară stricată
Că nimănui nu îi plac fetele ca mine
Mami zice că nu am loc nicăieri
Tati, să mă uit mult la televizor
E totul în regulă, Matilda?
Da, mulțumesc, dnă Phelps.
E ora de închidere, să știi.
Bine.
Pot să mai stau până strângeți?
De fapt, „ora de închidere” a fost acum o oră.
Am strâns deja.
Erai liniștită, nu te-am deranjat.
Dar știu că ai tăi abia așteaptă să te întorci acasă.
Da, le place mult să fiu acasă.
Chiar le place să fiu acasă.
Vai, nu, e un dezastru, Harry!
Am uitat s-o trimitem la școală!
Se duce mereu la școală. Nu, băiete?
Sunt fată și nu, nu mă duc. N-am fost niciodată.
- De unde ai cărțile? - De la bibliotecă.
Au și cărți acum?
Prost mai ești!
Cine, eu? Am o afacere de condus. Nu-i treaba mea să mă ocup de plozi!
Nu-s destul de stresat cu datoriile în care ne-ai băgat?
Eu sunt de vină?
Da, tu! Nu înțelegi?
Suntem prinși într-un lanț de datorii.
Și tu vrei ca eu să scap din lanțuri de parcă aș fi
un afurisit de iluzionist!
„Iluzionist”, zici? Eu trebuie să mă ocup de casă.
Cina nu intră singură la microunde!
E cineva?
- Pe toți dracii, cine-o fi? - Voiam să-ți zic.
Inspectorul școlar e în sufragerie cu o flușturatică.
Ce facem?
Ei bine…
Martin Luther King a zis odată: „Minciuna nu poate supraviețui.”
Da, o să scăpăm mințind.
Cum a zis domnul ăla.
Școlarizare la domiciliu, da.
O școlarizăm acasă.
E la modă în ziua de azi. Fiind om de afaceri și antreprenor,
înțeleg treburile astea.
Bine.
Și ce fel de educație primește aici?
Eu mă ocup de machiaj, iar Harry, de sudură.
Matilda, nu-i așa?
Mă numesc dra Honey.
Deci ai fost școlarizată acasă, nu?
Ne întrebam dacă n-ai vrea să te școlarizezi la școală.
Am început de câteva săptămâni,
dar mai e o fată care a pierdut începutul trimestrului.
Ai putea veni cu ea.
Cum e?
Școlarizarea la școală.
Uneori, e destul de greu.
Dar îți promit că e distractiv în clasa mea.
O să te învăț istorie, muzică și literatură…
Literatură! Deci și cărți?
La școală avem multe cărți. Pline de povești.
O să te învățăm s-o scrii și pe a ta.
Ce părere ai?
Bine, ascultați, o s-o rezolv eu!
Mai bine plec.
A fost odată ca niciodată…
o fetiță…
prinsă în capcană.
Nu pot să cred!
Să-mi vorbească așa! Cum îndrăznesc?
Iau amendă din cauza ta!
Nu e vina mea! Ați uitat să mă trimiteți la școală!
Ei bine, acum te duci și o s-o cunoști pe Trunchbull.
Trunchbull?
Agatha Trunchbull. Directoarea de la Crunchem Hall.
E o femeie mare, puternică și înfricoșătoare.
Participa la Olimpiadă. Da, la aruncarea cu ciocanul.
Ia ghici ce-am făcut eu!
Am sunat-o și i-am zis
ce drăcușor obraznic și neascultător ești.
Nu.
De-abia așteaptă să te cunoască!
Nu e corect!
Nu e drept!
Să te înveți minte că ne-ai stricat viața!
Da, dihanie mică și scârboasă!
Jack și Jill au urcat pe deal
Ca să ia o găleată cu apă Se zice
Dar căderea era inevitabilă
N-au avut nicio șansă Așa e poezia
Victime nevinovate ale poveștii lor
Ca Romeo și Julieta
A fost scris în stele Până să se vadă
Că iubirea, soarta Și un gram de prostie
Nu-i vor lăsa Să trăiască fericiți până la bătrânețe
Uneori, sfârșitul nu este fericit
Oare de ce nu și-au schimbat povestea?
Ni se spune că trebuie să facem Ce ni se spune, însă
Uneori trebuie să fii Și un pic neascultător
Doar pentru că Viața nu ți se pare dreaptă
Nu înseamnă că trebuie Să zâmbești și să accepți
Dacă accepți tot timpul Tot ce se întâmplă
Nu se va schimba nimic
Chiar dacă ești mic, poți să faci multe
Nu lăsa cuvântul „mic” Să te oprească
Dacă stai și-i lași să te doboare
E ca și cum ai spune
DECOLORANT
Că ești de-acord
Și nu este corect!
Și, dacă nu e corect
Fă tu să fie așa!
TONIC PENTRU PĂR
În fracțiunea de secundă Te poți revolta
Să știi ce să faci Când totul pare pierdut
Furtuna să-nceapă Cu bătaia de aripă
Buturuga mică Răstoarnă carul mare!
Fiecare zi
Începe cu bătaia ceasului
Evadarea Cu deschiderea lacătului
În viața ta de ești blocat Și vrei să evadezi
Nu trebuie să plângi Nu trebuie să țipi
Căci dacă ești mic Poți să faci multe
Nu lăsa cuvântul „mic” Să te oprească
Dacă stai Și-i lași să te doboare
E ca și cum ai spune Că ești de-acord
Doar pentru că Viața nu ți se pare dreaptă
Nu înseamnă că trebuie Să zâmbești și să accepți
Dacă accepți tot timpul Tot ce se întâmplă
E ca și cum ai spune Că ești de-acord
Și nu este corect!
Și, dacă nu e corect
Fă tu să fie așa!
Dar nimeni n-o să facă Nimic pentru mine
Doar eu îmi pot schimba povestea
Uneori trebuie să fii Și un pic neascultător!
Ce mi-ai făcut la păr?
Și de ce verde? E o chestie de circ sau…
Ce chestie de circ?
Iluzionistul de care tot vorbești.
Are părul verde?
Nu e niciun iluzionist și ți-am zis că n-am făcut-o eu.
Iluzionist…
A fost odată ca niciodată un mare iluzionist.
Era foarte cumsecade.
Genul de om pe care orice copil și l-ar dori ca tată.
Și, într-o bună zi, s-a îndrăgostit de…
o acrobată.
FĂRĂ SMIORCĂIELI
Matilda?
Bună ziua, dnă Phelps!
Școala începe abia peste o oră!
Am venit devreme din prea mult… entuziasm.
Dra Honey o să ne învețe să spunem povești.
Dar cred că eu am deja una.
Simt că se tot fâțâie în mine.
- De parcă ar fi pe cale să explodeze. - Dacă e pe cale să explodeze,
ar trebui s-o spui cât mai repede, nu-i așa?
Mă duc să iau limonadă.
Ar putea să fie cam… intensă.
Matilda Wormwood, le am cu poveștile. Cred că o să rezist.
Au fost odată
doi dintre cei mai mari circari din lume,
un iluzionist, care putea să deschidă orice lacăt inventat vreodată,
și o acrobată, care era așa de pricepută,
de părea că știe să zboare.
S-au îndrăgostit și s-au căsătorit.
Împreună, au făcut cele mai incredibile numere văzute vreodată.
Lumea venea de la mare depărtare.
Regi, regine, celebrități și astronauți.
Dar, în ciuda iubirii lor,
în ciuda faimei, erau triști.
„Avem tot ce ne poate oferi lumea”, zise soția.
„Dar nu și lucrul pe care ni-l dorim cel mai mult.
Nu avem un copil.”
„Răbdare, iubito”,
răspunse soțul. „Timpul e de partea noastră.
Până și timpul ne iubește.”
Dar timpul e unicul lucru pe care nu-l stăpânește nimeni.
Și, pe măsură ce trecea timpul, deveneau tot mai bătrâni și tot
n-aveau copii.
Tristețea de a trăi singuri în casa lor mare și goală
i-a împins să creeze numere tot mai periculoase,
pe măsură ce munca devenea singurul loc unde să fugă de inevitabila tristețe.
Și așa s-au hotărât să realizeze
cea mai periculoasă acrobație făcută vreodată, cea mai cea!
Se numește…
Zise acrobata,
anunțând evenimentul presei mondiale
care se adunase să asculte cu sufletul la gură…
Femeia în flăcări și cu dinamită în păr,
care zboară prin aer
peste rechini și obiecte ascuțite…
Prinsă de bărbatul încuiat în cușcă și…
este cea mai periculoasă acrobație făcută vreodată, cea mai cea!
Este soarta noastră.
Aici ne-a adus singurătatea vieții.
Și apoi ce s-a întâmplat?
Nu știu.
Sau încă nu știu.
S-a deschis școala. Plec.
Și restul poveștii?
Vi-l spun mâine.
Mâine? Sunt la lac mâine.
La lac, bine.
O zi frumoasă la școală!
Și… ai grijă acolo!
Nu sunt îngrijorată.
Dacă oamenii te sperie, poți să-i sperii și tu.
Matilda, nu uita:
două lucruri rele nu fac unul bun.
Decât atunci când fac.
Și-atunci ai făcut un lucru bun din două rele,
ceea ce nu e rău deloc!
FĂRĂ SMIORCĂIELI
Și pentru tine e prima zi?
Da, nu-mi fac griji, dar s-ar putea să-și facă Isaac.
Intrăm împreună?
Da! Așa eu și Isaac putem avea grijă de tine dacă pățești…
Știi tu.
Hei, fetele noi!
Deci credeți că puteți Să supraviețuiți aici
Crezând că sunteți prinți sau prințese Curând veți vedea
Tragedia n-o puteți evita
Și chiar Dacă faceți eforturi multe
Doar vă pierdeți energia
Pentru că viața pe care-o știați Nu mai există
Am suferit în închisoarea asta
De ani de zile în cușca aceasta
Îngrozitor
Dar parcă mai pot ține minte
Înainte să mi se termine viața
Înainte să se termine zilele fericite
Înainte să aud Sunetul clopoțelului
Ca voi, am fost curios
Așa de naiv Încât am pus întrebări
Dar, dacă nu vreți să suferiți
Ascultați și-o să vă învățăm ceva
Ascultă aici, draga mea
Vei fi pedepsită rău Dacă depășești linia
Și, dacă plângi, va fi mai rău Să nu faceți prostii
Și nu uitați să aveți multă grijă
De ce?
De ce? N-ați auzit ce-am spus?
Vine EDF
Ce e EDF?
Educație fizică.
Materia lui Trunchbull.
Voi cine sunteți?
Elevii de serviciu. Vă ducem în clasă.
O să începem să învățăm?
Sigur că o să începeți.
Grozav, eu știu deja alfabetul.
Nu știi alfabetul până nu te învățăm noi!
Deci credeți că puteți
Să supraviețuiți aici Fiind prinți sau prințese
Curând veți vedea Tragedia n-o puteți evita
Și chiar Dacă faceți eforturi multe
Doar vă pierdeți energia
Pentru că viața pe care-o știați Nu mai există
Am suferit în închisoarea asta
De ani de zile în cușca aceasta
Îngrozitor
Dar parcă mai pot ține minte
Înainte să mi se termine viața
Înainte să se termine zilele fericite
Înainte să aud sunetul clopoțelului
Ca voi, am fost curios
Așa de naiv Încât am pus întrebări
Dar, dacă nu vreți să suferiți
Ascultați Și-o să vă învățăm ceva
Ascultă aici, draga mea Vei fi pedepsită rău
Dacă depășești linia Și plângi, va fi mai rău
Să nu faceți prostii
Și nu uitați să aveți multă grijă
De ce?
N-ai auzit ce-am spus?
Se pare că unii dintre voi nu sunt încă în clasă.
Remediați!
Aveți cinci secunde să vă conformați!
A-B-C-D-E-F-G
- H-I-J-K-L-M-N-O - Cinci.
P-Q-R-S
- T-U-V-W-X - Patru.
- De ce, de ce? - Trei.
- Doi. - Lavender, Matilda, repede!
- Unu. - Vine educația fizică
Da, dra Trunchbull ține la punctualitate.
Mai bine să nu întârziați. Hai să vă cunoașteți noii prieteni!
Sunt Lavender și Matilda.
Dacă vi se pare ceva prea greu,
întrebați un coleg!
O să vă ajute. Bine?
Domnișoară!
Mă doare capul.
Nu, Nigel, nu e pentru voi.
Clasa e folosită seara la cursurile pentru adulți.
Au uitat să șteargă tabla.
Nigel.
Liniștește-te!
Bravo!
Ia să vedem, cine vrea să se ocupe de tablă?
- Eu, vă rog! - Dră Honey!
Matilda.
Vii tu?
Așadar, azi citim.
- Da! - Da!
Cartea asta este, de fapt, pentru copii de nouă ani,
dar vă descurcați așa de bine,
încât m-am gândit să încercăm.
Aș dori să citiți primul capitol.
- Eric, ce este un capitol? - E o bucată de poveste, dră.
Absolut perfect, Eric.
Sper să puteți citi cu toții prima bucată,
ca apoi să discutăm cum…
Matilda, ce faci?
Păi, mă ocup de tablă.
Cum ați spus.
Nu, voiam să spun s-o ștergi.
E… corect?
Da.
Și m-am gândit să fac și restul.
Restul?
Știți, numerele prime.
Unde X e rădăcina pătrată a lui AB.
Mă gândeam că au făcut-o știind că face parte din ecuație.
Matematica e materia preferată?
Îmi place, dar cel mai mult îmi place să citesc.
E ca o vacanță mentală.
Și o faci adesea?
Să evadezi. În cărți, vreau să spun.
Da, am citit o grămadă săptămâna asta.
O grămadă? Într-o săptămână?
Ce cărți ai citit săptămâna asta?
Nicholas Nickleby, Jane Eyre,
Tess d'Urberville, Șoareci și oameni,
Stăpânul inelelor,
Moby Dick, Crimă și pedeapsă
și…
Pisica din pălărie.
INTERZIS LARVELOR!
DIRECTOARE
Nu fi ridicolă!
Intră!
Nu mai sta ca o batistă plouată, vino!
Da, scuzați-mă!
Dră Trunchbull, este…
în clasa mea, o fată, Matilda Wormwood, și…
Matilda Wormwood, fiica dlui Harry Wormwood.
Un om excelent.
Mi-a zis despre răsfățată.
A zis că e un adevărat… neg.
Nu, dnă directoare, nu cred…
Nu! Nici nu trebuie.
Care e mottoul școlii, dră Honey?
Bambinatum est Maggitum.
„Copiii sunt larve.”
Mulțumesc că mi-ai adus la cunoștință.
O să înăbuș totul din timp. O zi bună!
Dră Trunchbull, eu cred că Matilda Wormwood e un geniu.
Poftim? Nu.
Nu ți-am zis? E o escroacă.
Face mental calcule pe care eu nu le-am putut face cu calculatorul.
Și cărțile pe care le citește…
După părerea mea, ar trebui trimisă împreună cu copiii de 11 ani.
Neîntârziat.
Și cum rămâne cu regulile, Honey?
Cred că Matilda Wormwood este…
o excepție de la reguli.
O excepție?
De la reguli?
În școala mea?
Uite-mi trofeele
Vezi câte trofee Strălucesc în soare?
Vezi cum strălucesc?
Ce crezi că mi-a trebuit ca să ajung Campioană la aruncarea cu ciocanul
În 1959?
Crezi că în acel moment Când a sosit momentul meu
Nu mi-a mai păsat De niciun fel de regulă?
Deci? Așa crezi!
Când am pășit în cerc Mi-am schimbat planul?
Ce?
Când mi-am pregătit palmele Oare am dat din ele?
În niciun caz!
Când am început să rotesc Am admirat priveliștea?
Am adormit și-am visat Câteva secunde?
Crezi că m-am mișcat Și mi-am schimbat rotirea?
Crezi că am modificat Înălțimea corectă?
Când ciocanul a pornit Mi-am schimbat icnetul
Pe care îl pregătisem Cu luni înainte?
Nimic! Absolut nimic Nu am modificat!
Niciun detaliu, cât de mic N-am schimbat deloc
Nici când ciocanul din mâini mi-a plecat
Și a zburat în sus, sus peste tribune
Am schimbat ceva?
Nu, nu, nu
A reușit! E cea mai bună!
Dacă vrei s-arunci cu ciocanul Pentru țara ta
Trebuie să stai În interiorul cercului tot timpul
Dacă vrei să fii în echipă Nu-ți trebuie fericire sau mândrie
Trebuie doar să nu depășești Marginea cercului
Cântați!
Doi, trei, patru.
Dacă vrei să arunci cu ciocanul
- Pentru țara ta - Bambinatum est Maggitum
Trebuie să stai în interiorul cercului
Tot timpul
Maggitum, Maggitum
Dacă vrei să predai succesul
Nu folosi empatia sau bunătatea
Bunătate
Ci forțează mucoșii Să respecte regulile
Cântă, Jenny!
Dacă vrei să arunci cu ciocanul
- Pentru țara ta - Bambinatum est Maggitum
Trebuie să stai în interiorul cercului
Tot timpul
Maggitum, Maggitum
Circulum est
Deus, Deus
Gloria
Eu aplic doar o regulă
În viața noastră de la școală
Viața e o minge, învață s-o arunci
Găsește regula și nu o încălca!
Și niciodată Să nu depășești marginea!
Acum, dispari!
Wormwood.
Unde ești?
Vrei să auzi cum a fost în prima zi de școală?
Ptiu! Mai bine mănânc legume.
E oficial, sunt un geniu!
S-a întors roata norocului.
A venit un tip. Era uriaș.
Cât ursul de mare.
Și ursul ăsta voia o mașină de lux.
Adorabil! Dar urșii conduc mașina?
Nu, nu e un urs adevărat.
Ai o mașină de lux?
- Am două, băiete. - Sunt fată.
Una bușită în față, alta bușită în spate.
Trebuie doar să le tai în două,
să le lipesc și om m-am făcut!
S-a întors tăticul.
Dar nu e ilegal?
Și cam necinstit?
Ce-a zis? Necinstit?
Necinstit?
Dă-o încoace!
Fructele mâniei… Prostule!
Cum să fie fructele mânioase?
Ce porcărie!
Nu e despre fructe.
Domnișoara îți și răspunde!
Nu răspund!
Să nu-mi răspunzi!
O să rup cartea asta în fața ta.
- Nu, e de la bibliotecă! - Hai, fă-o!
Haide!
Poftim!
Uite!
Treci la culcare, șoarece de bibliotecă!
Doar pentru că Viața nu ți se pare dreaptă
CLEI REZISTENT
Nu înseamnă că trebuie Să zâmbești și să accepți
Dacă accepți tot timpul Tot ce se întâmplă
Nu se va schimba nimic
Chiar dacă ești mic, poți să faci multe
Nu lăsa cuvântul „mic” Să te oprească
Dacă stai și-i lași să te doboare
E ca și cum ai spune Că ești de-acord
Și nu este corect!
Matilda, nu uita că două lucruri rele nu fac unul bun!
Față de neghiob!
„E o carte de la bibliotecă”.
Piticanie smiorcăită.
Unde mi-e pălăria?
Uite-o, tată!
Prostănac mare!
Dar cum îi încap acolo? Are capul cât al meu.
Te doare, Matilda?
Să ai toți creierii ăia înghesuiți acolo?
Nu, par să…
intre bine.
Știi să faci telekipeză?
Trebuie să ai mult creier.
Îți iese și prin ochi
și poți să muți lucruri cu mintea.
Ia uitați!
Nu e bine să încerci să fii deșteaptă. Nu aici.
Trunchbull urăște copiii deștepți. Îi urăște.
Nu ăsta e rolul școlii?
Asta nu e școală, e închisoare.
Nu vrei să te observe.
Nu de Agatha.
Cică ar fi întors un copil pe dos. Se-nfășura cu folie să-i țină organele!
Nu e adevărat, Bruce.
Dar sigur s-a așezat pe unul de-a șaptea și l-a făcut piftie.
L-a prins pe Julius Rottwinkle cu o bomboană din lemn-dulce la ore.
L-a ridicat, l-a învârtit și l-a azvârlit pe fereastră!
Ascultă!
Profesorii nu aruncă copiii.
Copiii mai mari încearcă să vă sperie.
Așa crezi?
O să vezi tu când ajungi în Dulapul de șoc!
Ce e Dulapul de șoc?
Ești trimis undeva Dacă nu ești cuminte
E făcut din lemn și ținte
Nu e încăpător ca să șezi
Și chiar de ai putea
Are cuie pe jos Mai bine stai în picioare
Când se-nchide Se-nchide și ușa
Nu mai vezi nimic Nu-ți vezi nici nasul
Și de vrei să țipi Nu știi dacă sunetul se aude
Sau dacă țipătul din cap Ți-a ieșit pe gură
DULAPUL DE ȘOC
Ascundeți-mă!
Au pus melasă pe scaunul lui Trunchbull!
Crede c-am fost eu. N-aș face-o! I s-au lipit nădragii de scaun.
Liniște!
Te paște Dulapul de șoc, băiete.
Nu e corect! N-a făcut nimic.
Crede-mă, băiatul e osândit!
Matilda, ajută-mă, te rog!
De ce nu-i spui că…
Bine.
Când s-a întâmplat?
Cam acum 20 de minute.
Dar de ce?
Mai bine te ascunzi! Repede, sacourile!
Nu-i spuneți unde sunt, vă rog!
Fugiți!
Mai repede!
Vine!
Fugi!
Nu mișca, copilă!
Ce paradă oribilă de drăcușori și piticanii
care pălăvrăgesc toată ziua!
Unde e larva pe nume Nigel?
Acolo, sub sacouri.
Unde stă de o oră!
Poftim?
Da.
Nigel suferă de o boală cronică a somnului, numită narcolepsie.
Afecțiunea provoacă suferindului
accese de oboseală
și adormirea fără nicio avertizare.
A adormit și l-am învelit ca să fie în siguranță.
Nu-i așa?
Am avut un vis foarte ciudat, mamă.
Credeam că sunt…
Bună ziua, dră Trunchbull.
Amanda Thripp.
Da, dră Trunchbull?
Ce-am zis eu despre… codițele împletite?
Urăsc codițele împletite.
Mamei mele îi plac. Zice că sunt drăguță așa.
Maică-ta e o neghioabă!
Și ia uite-o!
Ce răsucire!
Măi să fie!
E departe! E foarte…
…și a reușit!
Da! Încă mai pot.
Du-te să vezi dacă mai e în viață copila aia, da?
Pe tine cum te cheamă?
Matilda.
Matilda Wormwood.
Așadar, tu ești Wormwood.
Îmi plac năzdrăvanii, Wormwood.
Scot un sunet așa de plăcut…
când trosnesc.
E în viață!
- Hip, hip! - Ura!
Nu uita, Wormwood, nu poți câștiga niciodată!
Îți promit. Și o promisiune e o promisiune, e o promisiune.
Și a sosit ziua cea mare.
Femeia în flăcări și cu dinamită în păr,
care zboară prin aer
peste rechini și obiecte ascuțite,
prinsă de bărbatul încuiat în cușcă.
Parcă întreaga lumea se adunase ca să vadă numărul incredibil
al acrobatei și al iluzionistului care sfidau moartea.
Totul a fost aranjat de…
sora vitregă și rea a acrobatei.
O femeie de temut care fusese aruncătoare olimpică de ciocan.
Lumea șușotea că, în sufletul ei negru și amenințător,
invidia succesul și iubirea surorii sale vitrege.
Deodată…
a apărut iluzionistul,
dar nici urmă de acrobată
și nici urmă de eșarfa albă și strălucitoare pe care o purta mereu.
Doamnelor și domnilor,
fete și băieți,
Acrobația Femeia în flăcări și cu dinamită în păr,
care zboară prin aer
peste rechini și obiecte ascuțite,
prinsă de bărbatul încuiat în cușcă
s-a anulat!
S-a anulat pentru că soția mea este…
însărcinată!
Vai, Matilda!
Liniște… totală.
Auzeai și musca râgâind.
- Apoi, deodată, publicul… - Hip, hip!
…a sărit în picioare și a urlat de bucurie!
Marea acrobație a fost uitată pe loc.
Și au aplaudat mai mult de o oră!
Matilda, e minunat!
Ador poveștile cu final fericit.
Acrobația a fost uitată de toată lumea, mai puțin de sora vitregă și rea.
Când s-a lăsat iar liniștea, a scos la iveală un contract!
Un contract?
Un contract în care v-ați angajat că executați numărul.
- Și asta o să faceți! - Nu!
Am plătit afișele, reclamele,
mâncarea, toaletele!
Dacă dau banii înapoi oamenilor,
unde e profitul meu?
Un contract e un contract, e un contract!
Am mâinile legate.
Acrobația Femeia în flăcări și cu dinamită în păr,
care zboară prin aer
peste rechini și obiecte ascuțite,
prinsă de bărbatul încuiat în cușcă va fi executată
și se va executa în ziua asta!
Altfel, la închisoare cu voi!
Ce… s-a întâmplat apoi?
Nu știu.
Poftim? Cum să nu știi?
Îmi vine în… vălurele.
Poți să mai faci puține vălurele pentru mine? Acum.
Nu cred că merge așa.
Normal că nu.
- De unde vin toate astea, Matilda? - La ce vă referiți?
Păi, e incredibil.
Dar ia o întorsătură cam sumbră.
Atunci, nu vă mai povestesc.
Nu!
Trebuie să aflăm cum se termină.
Dar e vreo problemă?
Să-mi spui!
Mai bine plec, dnă Phelps, mă așteaptă mama.
Se supără tare când nu sunt lângă ea.
Zice că fiecare minut pare o veșnicie, așa că…
Vine încoace? Pot s-o cunosc?
La revedere, dnă Phelps!
Matilda, mâine sunt la moară.
Bine, vă găsesc eu.
CEA MAI MARE ACROBATĂ CEL MAI MARE ILUZIONIST
Mă descurc.
Harry, lasă-mă pe mine!
Ține-te bine!
- Mă rănești! - Da, ține-te bine!
Lasă-mă să trag, Harry!
Trage odată!
Matilda.
Cred că ai o minte extraordinară.
Așa că o să mă ocup eu de tine.
Începând de mâine.
O să-ți aduc o selecție de cărți inteligente.
Poți să le citești cât le predau celorlalți
și, dacă ai întrebări, ei bine…
mă voi strădui să-ți răspund.
Ce zici?
Matilda…
E cea mai mare îmbrățișare!
O să mă lași fără aer.
Ce scenă înduioșătoare!
Mișcați-vă!
Parcă am zis că larva asta nu trebuie să primească un tratament special.
De fapt, din câte îmi amintesc, te-am informat
că acest muc e dracul în persoană, n-am zis așa?
Nu, dră Trunchbull, nu e…
Mi-ai zis „nu”, Jenny?
Mie?
Matilda Wormwood e o infractoare.
Azi-dimineață,
mi-a fost furată o bucată din tortul meu personal.
Decretez că tu ai făcut această mârșăvie, Wormwood. Tu!
Ai două opțiuni: recunoști și ești pedepsită
sau mă faci mincinoasă și ești pedepsită.
Gândește-te bine
la ce-ți iese pe gură, Wormwood!
Eu n-am fu…
Ciocolată.
Bruce Bogtrotter.
Da, dră Trunchbull?
Mulțumesc, Maurice, asta e tot.
Personalul e liber. Haideți! Ieșiți! Hai!
La o parte!
Ți-a plăcut tortul meu,
nu-i așa, Bruce?
Da, dră Trunchbull, a fost delicios.
Foarte ciocolatos.
Îmi pare nespus de rău…
Nu…
Dacă ți-a plăcut tortul, asta contează cel mai mult.
Da?
Bucătar!
Nu mișcați!
Ce e, Bogtrotter? Ți-a pierit pofta?
Nicio grijă, trebuie doar să mănânci până la ultima fărâmiță.
Și, dacă-ți reușește această ispravă incredibilă, îți promit
că voi da totul uitării.
Până la ultima fărâmiță?
- Sunt plin. - Nu, nu ești plin!
Îți spun eu când ești plin. Și delincvenții ca tine
nu sunt plini până când n-au terminat tortul.
- Dar… - Niciun „dar”. Mănâncă!
Nu mai pot!
Dnă directoare, o să vomite!
Să se fi gândit înainte să facă pact cu diavolul
și să îmi fure tortul!
- Mănâncă! - Nu poate!
- Mănâncă! - Sigur nu poate!
- Mănâncă! - Ar putea exploda!
Mănâncă!
O felie Sau chiar două, Bruce
Ar fi fost bune Dar chiar și tu, Bruce
Să recunoști Între voi doi
Nu e diferență de mărime
Nu poate, ba poate Sigur nu poate, sigur nu poate!
Ești cel mai tare, Bruce! Dacă explodează?
Dar e elastic
O să vomite, hai, opriți-l!
E fantastic, uite cum mănâncă! Nu pot privi!
Cred că, de fapt Vom confirma, Bruce
Ceea ce toți credeam Îți plac dulciurile, Bruce
Sau poate că ești mare Decât Tardisul
Ai burta mare pe interior
Nu poate! Ba poate!
Sigur nu poate!
Ești cel mai tare, Bruce! B-R-U-S
Bruce!
Nu o să se mai ia nimeni de tine Că ai fundulețul mare
Va face pace, Bruce
Cu fiecare înghițitură O faci să dispere
Nu credeam că va fi posibil
Dar uite că se adeverește
Putem și noi să mâncăm O prăjitură
E timpul Să îți pui burtica la muncă
Fără nicio scuză, Bruce
Desfă-ți cureaua Ca să nu te strângă pantalonii
Oh, hai, mănâncă!
Nu mai ai mult!
Hai, c-are loc!
Orice ai face, nu renunța!
N-o lăsa să câștige!
Hai, Bruce, fii eroul nostru!
Umple-te de gloria ciocolatei
Bruce!
Nu o să se mai ia nimeni de tine Că ai fundulețul mare
Va face pace, Bruce
Încă o înghițitură Și-i dai o mare lovitură
Nu credeam că va fi posibil
Dar uite că se adeverește
Putem și noi să mâncăm O prăjitură…
Hai, Brucie!
Scuzați-mă, dră Trunchbull, m-a luat valul!
Nu-i nimic, Jenny.
Pe toți ne ia valul uneori.
Și pe mine.
Bine, vino încoa', Bogtrotter!
- Ce? - Nu ți-am zis?
Era prima pedeapsă. Mai e una. A doua pedeapsă e Dulapul de șoc.
Dră Trunchbull, nu! E prea mic.
Dar am mâncat tot. Am mâncat! Vă rog!
Nu aia! Vă rog!
Nu!
Ați zis că, dacă mănâncă tot, va fi iertat!
A mâncat până la ultima fărâmiță! Am văzut toți!
A făcut-o în fața tuturor!
Nu puteți schimba regulile așa!
Nu! Trișați!
Mi-ai zis cumva…
„nu”…
mie?
- Vino, Bogtrotter! - Vă rog!
- Vino! - Nu!
O să mă ocup mai târziu de Wormwood.
Ca de restul larvelor, de altfel.
L-am mâncat pe tot.
Nu, vă rog, dră Trunchbull!
Nu în Dulapul de șoc!
Am mâncat tot!
Vă rog!
Nu în Dulapul de șoc! Vă rog!
Vedeți voi, copii, eu voi câștiga întotdeauna.
Și voi veți pierde întotdeauna.
Pentru că sunteți slabi, micuți, pișpirei…
și neînsemnați.
Când o să cresc
O să fiu înaltă Și-o să ajung la crengile
La care trebuie O să mă urc în copacii
În care urci Atunci când ești mare
Când o să cresc și eu
O să fiu deștept și-o să răspund
La toate întrebările pe care le pui
Și vrei să afli totul atunci când crești
Și eu când o să cresc O să mănânc dulciuri zilnic
Spre serviciu Și-o să mă culc târziu în fiecare seară
Și o să mă trezesc la răsărit
Și-o să mă uit la desene Până îmi cad ochii
Și n-o să-mi pese Pentru că o să fiu mare
Când o să cresc
- Când o să cresc - Când o să cresc
O să fiu puternic și-o să car
Tot ce trebuie să ții după tine
Atunci când ai crescut
Și când o să cresc
- Când o să cresc - Când o să cresc
O să mă lupt cu creaturile
Cu care trebuie să te lupți Când sunt sub pat
În fiecare seară, atunci când cresc
Și când o să cresc
O să mănânc dulciuri zilnic
Și-o să mă joc cu chestii Care mama zice
Că nu sunt amuzante
Și-o să mă trezesc
Atunci când răsare soarele
Și o să stau toată ziua întins la soare
Și n-o să mă ard Pentru că o să fiu mare
Când o să cresc
O să mă lupt cu creaturile
Cu care trebuie să te lupți Când sunt sub pat
În fiecare seară, atunci când o să cresc
Când o să cresc
Doar pentru că viața Nu ți se pare dreaptă
Nu înseamnă că trebuie Să zâmbești și să accepți
Dacă accepți tot timpul Tot ce se întâmplă
Nu se va schimba nimic
Când o să cresc
Doar pentru că mă regăsesc În povestea asta
Nu înseamnă că totul E scris pentru mine
Dacă eu cred Că sfârșitul deja e reparat
E ca și când aș spune Cred că e ok
Dnă Phelps, unde e secția de răzbunare?
N-avem o secție de răzbunare. E vreun bătăuș?
Cu bătăușii, cel mai bine e să spui cuiva.
Imediat. Ei profită de tăcerea omului.
Spune unui profesor. Sau, și mai bine, directoarei.
Cred că am urmarea poveștii.
Dar vă avertizez:
se îngroașă gluma.
Încet, acrobata și-a legat eșarfa de un alb strălucitor
de mâna soțului ei.
Pentru noroc, iubitule.
Apoi l-a îmbrățișat cât a putut de strâns.
Atât de strâns, încât lui i s-a părut că ar putea să-l lase fără aer.
Și s-au pregătit
pentru cel mai periculos număr pe care-l făcuseră vreodată.
Marele iluzionist trebuia să-și scoată lacătele,
să scape din cușcă
și să încerce să-și salveze soția în 12 secunde.
Altfel, ar fi explodat în mii de bucățele!
În clipa când a fost aprins fitilul, acrobata s-a lansat în aer.
O secundă, două secunde… Mulțimea își ținea răsuflarea,
în timp ce ea se balansa tot mai sus, deasupra rechinilor și a țepușelor!
Trei secunde, patru secunde.
Sora cea rea privea cu voie bună.
Cinci secunde, șase secunde.
Iluzionistul nu-și lua ochii de la soție
în timp ce se zbătea în lanțuri,
știind că cea mai mică și mai mărunțică greșeală
ar fi dus la pierderea ei și a copilului lor pe veci.
Șapte secunde și, deodată…
Ea și-a dat drumul!
Iluzionistul și-a întins brațul uriaș și solid
ca să-și prindă soția și copilul.
- Opt secunde! - Nu pot să mă uit!
Nouă secunde! Zece secunde! Și…
Și…
Și… 11 secunde!
A înșfăcat dinamita și a aruncat-o cât a putut de departe!
Ura! Deci povestea asta are un final fericit, până la urmă.
Nu.
Nu, nu are.
Nu! A pățit ceva? A supraviețuit?
Și-a frânt toate oasele din trup.
Mai puțin falangele degetelor mici.
A reușit să trăiască până la nașterea copilului.
Dar efortul a fost prea mare.
Iubește-o pe fata noastră!
Iubește-o din tot sufletul!
E tot ce ne-am dorit pe lumea asta.
Și apoi a murit.
După aceea…
situația s-a agravat.
Poftim? Mai rău de-atât?
Mă tem că da.
Iluzionistul era așa de bun,
încât n-a învinovățit-o nicio clipă pe sora vitregă de cele întâmplate.
De fapt, a rugat-o să se mute la el, ca să-l ajute cu fetița.
Nu, să n-o roage să se mute la el!
Era mereu nemiloasă cu fetița,
punând-o să spele și să facă curat toată ziua. Țipa la ea:
„Spală podeaua și-o să fiu bună!”
După ce fetița spăla pe jos, ea devenea și mai nemiloasă,
fiindcă era o trișoare îngrozitoare!
Urăsc trișorii!
Toate astea, pe furiș. De aceea iluzionistul n-a avut nicio bănuială.
Așa că biata fetiță a crescut cu cea mai rea, mai crudă
și mai groaznică mătușă care a existat vreodată!
Să sunăm la poliție!
Dnă Phelps,
e doar o poveste.
Poftim?
Da, desigur.
O poveste.
Dar pare așa de reală…
Ce minte ai, Matilda!
Părinții tăi or crede că au câștigat la loterie cu așa un copil.
Da, așa e.
Spun mereu asta.
Practic, îmi spun:
„Suntem mândri de tine, Matilda, de parcă am fi câștigat…”
Da. Mai bine plec.
De parcă am fi câștigat la loterie!
Poftim?
Eu?
Tu? Tu parcă ai fi halit mucii cuiva.
Cu tine am câștigat la mucerie, băiete.
Sunt fată.
Dar cum, Harry?
Îl știi pe idiotul musculos?
Se pare c-avea amici musculoși cu duiumul.
Bani cu găleata.
Și toți voiau mașini de lux.
Eu aveam doar tărăboanțe cu 160.000 km la bord.
Și am făcut ce-ar fi făcut orice om bun de afaceri.
Ce?
Am cumpărat un burghiu.
L-am fixat de vitezometru și am dat kilometrajul înapoi.
L-am dat înapoi la toate mașinile alea
și le-am vândut idioților musculoși, iar așa am făcut…
Bani!
Dar i-ai înșelat!
Poftim?
I-ai înșelat. N-a fost corect ce ai făcut.
Ești doar un trișor!
Purcelușul!
E vina cărților, Harry. A cărților și a poveștilor.
Nu mai spune!
Cărți, zici?
Știi ce o să fac mâine?
O să mă duc la biblioteca aia
și o să-i spun baborniței să nu te mai lase să intri vreodată!
Poftim?
Îți bagi mereu nasul unde nu-ți fierbe oala!
Scorpie mică și afurisită!
În seara aia, fiica iluzionistului a adormit plângând.
N-a zis nicio vorbă despre hărțuirea mătușii rele.
Ca să nu-l îndurereze mai tare pe tatăl ei.
Asta a încurajat-o pe femeie să fie și mai feroce,
până într-o zi, când a explodat.
Îți bagi nasul unde nu-ți fierbe oala!
Scorpie mică și afurisită!
Și a aruncat-o într-o pivniță umedă,
întunecoasă și prăfuită, a încuiat ușa și a plecat.
Dar, în noaptea aia, iluzionistul s-a întors acasă mai devreme.
Și, când a auzit lacrimile fiicei sale,
a dărâmat ușa.
Nu plânge
Sunt aici, micuța mea
Te rog, nu plânge
Usucă-ți ochii
Șterge-ți lacrimile, micuțo
Iartă-mă
N-am vrut să te abandonez
Nu plânge, micuțo
Nu te mai rănește nimic
Nu te mai teme
Sunt aici
Am fost așa cuprins de propria-mi mâhnire, c-am uitat lucrul cel mai de preț?
Te iubesc mult de tot, fiica mea.
O să-mi petrec restul vieții reparându-mi greșeala.
Nu plânge, tati
Sunt bine, tati
Te rog, nu plânge
Îți șterg eu lacrimile
Iartă-mă!
Tati, iartă-mă
N-am vrut să te abandonez
N-am vrut să te supăr
- Te rog, tati, nu plânge - Nu plânge, micuțo
- O să fiu bine cu tine lângă mine - Nu te va răni nimic
- N-am de ce să mă tem - Nu ai de ce să te temi
- Ești aici - Sunt aici
Dar, când fetița a adormit,
iluzionistul a început să se gândească la sora vitregă cea rea
și o furie înverșunată i-a cuprins sufletul lui mare!
Demonul ăsta, monstrul ăsta!
Îi place să terorizeze copiii?
Pe măsură ce nedreptatea cruzimii mătușii își făcea loc în mintea lui,
rotindu-se și devenind un vârtej de furie,
mintea lui n-a mai putut suporta.
Și a fost ultima dată când l-a văzut fetița.
Fiindcă nu s-a mai întors niciodată acasă.
Știi să faci telekipeză?
Trebuie să ai mult creier.
Îți iese și prin ochi
și poți să muți lucruri cu mintea.
CÂȘTIGĂTOR 1
Matilda, asta e pentru tine.
Mulțumesc.
Matilda, poftim!
NU!
Nu e o zi splendidă, veche prietenă?
- Lavender, ce se întâmplă? - Ești o eroină.
Poftim, Matilda!
Ou și salată, Stephanie? Pe bune?
O eroină?
Da, conduci o revoluție.
- Ce revoluție? - I-ai zis „nu” lui Trunchbull.
Vezi? N-a mai îndrăznit nimeni.
Conduci o revoluție.
I-ai zis „nu” lui Trunchbull.
N-a mai îndrăznit nimeni.
Gata de distracție?
Da!
Distracție?
Ai spus „distracție”?
Datoria noastră nu e să facem lucruri distractive.
Nu suntem aici ca să încurajăm sau să îngrijim.
Rolul nostru e acela de a-i strivi până când…
încetează cu fâțâiala!
Păi, eu… Eu nu prea cred că… Că asta…
C-c-chiar, Jenny? C-c-crezi că-i pasă c-c-cuiva?
Clasa asta e plină de rebeli,
iar aceștia au nevoie de o lecție adevărată.
Veniți cu echipamentul, schimbați-vă din mers!
Vezi tu, Jenny,
ca să educi un copil, întâi trebuie să-l…
frângi.
Școala a început să miroasă urât
Taci, larvă, când vorbesc eu!
Miroase a ceva dezgustător
Doar nasul experimentat îl știe
Dar, oh, ce bine îl cunosc
Este mirosul rebeliunii E aroma protestului
Și puteți să fiți siguri Că directoarei
Nu-i place deloc acest miros
Este chiar insultată de el
Și ca să oprim mirosul să se întindă
O oră de educație fizică nu strică
Ba chiar foarte bine mai pică
Veniți, viermilor!
Mă ocup eu de aici încolo, Jenny!
Mirosul rebeliunii Iese prin transpirație
Și la educație fizică se transpiră
Nu va dura mult Până voi simți
Mirosul celor care ajută
Înainte ca buruiana să crească mare
Trebuie tăiată de la rădăcină
Înainte ca viermele să fugă
Prinde-l bine de jos
Ia-l din mocirlă
Miros revoltă Miros intenție
Simt miros de protest de copii
Miros de sfidare Miros de lovitură
Sau poate un strop de anarhie
După ce demonii vor face mișcare
Nimic nu-i va mai ține pe picioare
Disciplina dusă la maxim
O să-i oprească din orice altceva
AGATHA 0 LARVE 0
Disciplină Pentru copiii care nu ascultă
Pentru cei ce se foiesc Și șușotesc în clasă
Șoaptele mă enervează Șușotelile mă enervează
Totul se poate rezolva Cu disciplină
Trebuie să insistăm Să fim disciplinați
Să nu-i lăsăm pe ei Să creadă că sunt șefii
Chiar dacă îți e milă Și crezi că sunt micuți
Te-asigur Că nu-s drăguți!
Foială, mârâială Comentarii, întrebări
„Vreau un șervețel” Toate le putem opri
Nu e un mister cum se rezolvă Problemele într-o clasă
E disciplină, disciplină
Miros revoltă Miros intenție
Simt miros de protest de copii
Miros de sfidare Miros de lovitură
Sau poate un strop de anarhie
Ce campioană!
Agatha Trunchbull a reușit iar!
Ce sportivă, ce câștigătoare!
Imaginați-vă o lume fără copii
Închideți ochii și visați
Imaginați-vă, hai, încercați Liniștea și pacea
Unui râu de munte
Imaginați-vă o pădure și-o cabană
Și înăuntru vom găsi
Un papagal pe nume Zeek E un ciudat
Care face pălării din hârtie Cu mintea lui
Și-apoi zice Să nu îți fure caii
Să nu îi lași să ți-i ia
Dacă găsești o salvare Ei te vor aștepta
Nechezând Nechezând
Nechezând…
E nebună!
Aha!
Poftim, exact cum am zis
Larva își arată capul
Ai văzut vreodată ceva mai revoltător
Ai mirosit ceva mai înfiorător
Ca mirosul rebeliunii?
Mirosul revoltei
Și-al insubordonării
E și-al rezistenței
Și un pic de ură
AGATHA 1000 LARVE 0000
Eu nu mă opresc până nu vă strivesc
Rebeliunea o snopesc
Pentru că numai disciplina va da rezultate
Și mirosul va dispărea
De tot!
Hai să te scot de acolo!
Asta nu e educație!
E cruzime!
Cruzime? Da, bineînțeles.
Hai, băiete!
Tu ai zis că va fi distracție.
Dar asta nu e distracție!
Dră Honey, ești patetică!
Ești… slabă.
Ești… șubredă.
De fapt, ești…
o mică și smiorcăită…
salamandră.
Tu!
Nu! Ce? Eu?
Nu! N-am fost eu! Nu!
Nu-i rupeți urechile!
Am descoperit, dră Honey,
după ani de experimentări,
că urechile băiețeilor nu se rup!
Se întind.
Vă rog!
Lăsați-l în pace!
Bătăușă proastă și oribilă!
Cum îndrăznești?
N-ai ce căuta în școala asta!
Ești malefică.
O să te zdrobesc. O să te ciomăgesc.
O să te disec, fătucă!
V-ați întrebat vreodată
Despre cum Când eu spun „roșu”
Nu se știe de fapt dacă „roșu” Înseamnă la voi
Ce înseamnă la mine Pentru toți „roșu” înseamnă la fel?
Și cum, în cazul în care călătorim Cu aproape viteza luminii
Și ținem în mână o lumină Acea lumină
Se îndepărtează de noi Tot cu viteza luminii
Lucru care pare corect Dar ce vreau eu să spun
Nu știu sigur Dar mă întreb dacă nu sunt
Un pic mai diferită Decât prietenii mei
Răspunsurile care-mi vin Repede în minte
Poveștile care sunt deja scrise La mine-n cap
Când toată lumea țipă Pentru că așa le place
Zgomotul din capul meu E mult prea puternic
Aș vrea să înceteze Și mama, și tata
Și televizorul, și poveștile Să tacă odată
Regret că nu pot Să explic cum trebuie
Dar zgomotul devine furie Furia devine lumină
Focul din mine se stinge ușor
Dar astăzi e diferit Furia și țipetele
Inima bate tare
Ochii îmi ard
Și brusc totul devine…
Liniște
Dar nu chiar de tot
Liniștea cea calmă
Ca atunci când dai Pagina într-o carte
Sau te oprești în mijlocul pădurii
Liniște
Liniște, dar nu chiar de tot
Liniștea care îți place
Ca atunci când stai Cu capul în jos pe pat
Ca atunci când îți auzi inima
Deși văd oameni lângă mine
- N-auzi, scârboșenie mică… - Și gurile lor se mișcă
- Proasto! Fir-ai tu… - Cuvintele se formează
Dar nu ajung la mine!
Este liniște
Și îmi e cald
Parcă plutesc…
…viermuș scârbos!
În mijlocul furtunii
Revolta ta ia sfârșit!
Ai trecut de porțile iadului.
Ai auzit? Te sfâșii în bucăți.
…creatură oribilă, scârboasă, dezgustătoare, grețoasă…
Cine a fost?
Sunteți teafără, dră Trunchbull?
Vai, salamandra!
E în nădragii mei!
Am o salamandră în nădragi!
Bine. A fost ciudat.
Toată lumea înapoi în clasă!
Și, vă rog, fiți cuminți până la sfârșitul zilei!
Matilda.
Trebuie să vă arăt ceva.
Uitați, dră Honey!
Dacă dra Trunchbull vede….
Uitați-vă puțin! Vă rog.
- Să intrăm înainte… - Stați!
L-am mutat cu ochii.
Sunt ciudată?
Ce zici de o ceașcă de ceai?
Nu, nu pe acolo! Pe aici.
Ce credeți că e? Chestia cu ochii.
Păi, tu ce ai simțit?
Am simțit un clocot.
Clocot.
Nu un clocot rău, ci unul bun.
Clocot bun.
Bine, să vedem!
Nu sunt expertă, și nu cred că există experți în clocote,
dar cred că are legătură cu mintea ta incredibilă.
Adică nu e loc în capul meu pentru atâta creier?
Și acum îmi iese prin ochi?
Da. Exact asta vreau să spun.
Am ajuns.
Unde suntem?
Profesorii sunt plătiți prost.
Păi, da, așa e.
Și eu sunt mai săracă decât alții.
Vezi tu, tatăl meu a murit când eram mică.
Se numea Magnus. Era un om foarte bun.
Dar… când s-a dus,
mătușa mea mi-a devenit tutore.
Și era cruntă și rea cum nici nu-ți închipui.
Apoi, când m-am făcut profesoară, mi-a adus nota de plată.
Notase totul.
Toate pliculețele de ceai, facturile la gaze, cutiile de fasole.
M-a pus să semnez un contract că achit totul, până la ultimul sfanț.
Serios?
A întocmit și un document cum că tata i-ar fi lăsat ei casa.
Și Magnus chiar a făcut-o,
i-a dat ei casa?
Mi s-a părut întotdeauna destul de… îndoielnic.
Ea a zis că moartea lui a fost un accident, dar…
Credeți că i-a venit de hac!
Ei bine, nu sunt sigură.
Tot ce știu e că, după atâția ani în care m-a terorizat femeia aia, am devenit…
patetică.
Într-o bună zi, am descoperit magazia asta veche.
Mi-a plăcut mult.
L-am rugat pe proprietarul ei să mă lase să mă mut în ea.
A crezut că sunt nebună, dar…
a acceptat și…
De-aia locuiți aici.
Acoperișul ține ploaia la distanță
Ușa ține frigul afară
Și pe podeaua asta Pot să stau demnă
Pe scaun stau și scriu lecțiile
Pe pernă îmi visez visele
Și masa asta, precum vezi
E perfectă pentru ceai
Nu este mult, dar suficient pentru mine
Nu este mult, dar suficient
Dră Honey, are casa tatălui dv.
Are tot ce vă aparține.
Pe pereți atârn desenele voastre
Pe fereastră Văd anotimpurile
Veioza mă ajută să citesc
Și să fiu liberă
Și, când e frig afară, nu mi-e teamă
Nici când iarna aduce zăpezi
Pentru că focul mă încălzește
Și aici e locul meu perfect
Nu este mult, dar e suficient pentru mine
Este casa mea
Nu este mult Dar e suficient pentru mine
Este casa mea
Nu este mult Dar e suficient pentru mine
- Nu plânge - Și când e frig și-ntuneric
- Nu plânge, sunt aici, micuța mea - Nu mi-e frică
Chiar și când e furtună
- Te rog, nu plânge - Sunt încălzită
- Hai să îți șterg lacrimile - De un foc minunat
- Iartă-mă, nu am vrut - Chiar și când totul e înghețat
- Să te părăsesc - Nu mă deranjează
- Știu că te-am rănit - Știu că tot ce am nevoie
E chiar aici
Nu este mult Dar e suficient pentru mine
Nu este mult, dar e suficient
Pentru mine
De unde aveți eșarfa?
A fost a tatălui meu.
I-a dat-o mama înainte să moară.
- Era… - O acrobată.
Da, așa e.
De unde…
- Și tata era un ilu… - Un iluzionist.
Matilda, de unde știi asta?
Deci erau părinții dumneavoastră!
Poftim? Cine?
Cei din povestea mea. Credeam c-am născocit-o, dar e reală!
E viața dumneavoastră!
Dră Honey, cine e mătușa dv.?
De fapt, Matilda, e… mătușa mea vitregă.
Dra Trunchbull!
Un contract e un contract, e un contract!
Matilda!
Ascultă-mă!
Trebuie să uiți toate astea! Trebuie să ai mare grijă!
Dra Trunchbull a fost umilită și e în stare de lucruri groaznice.
Nu mi-e frică de ea.
Ar trebui să-ți fie. E periculoasă.
Și eu sunt.
„Bogat”, zise el.
„Cât ursul de mare”, cică.
- „Sunt un geniu.” - Ce s-a întâmplat?
Fă valiza, plecăm în Spania!
În Spania? De ce?
Îi mai știi pe musculoșii ăia mari și proști
cărora prostul le-a vândut tărăboanțe?
Hai, iubito…
Se pare că erau mafioți afurisiți!
Și nici măcar așa de proști!
Și mi-au dat 24 de ore ca să le înapoiez banii.
Numai că cineva i-a cheltuit.
Fac rost de pașapoarte mâine. Te iau de la școală.
Cum rămâne cu dra Phelps, Lavender, Nigel, Amanda?
- Și dra Honey? - Dă-i încolo!
De poimâine, nu-i mai vezi!
MATILDA - SUNT LA TÂRGUL DE CARTE CE SE MAI ÎNTÂMPLĂ?
ÎMI PARE RĂU, DNĂ PHELPS
POATE CĂ NU TOATE POVEȘTILE AU FINAL FERICIT
Ieri a avut loc un act de vandalism în pădure.
Acum ați văzut consecințele.
Îmi stricați jucăriile, vi le stric și eu.
Clasa drei Honey, în cantină, acum!
Hai, copii! Nu-i nimic.
Copii…
Cum pot fi directoarea voastră
dacă nu pot să bag spaima în voi?
Dacă cei mici nu se scapă puțin pe ei
când intru în clasă, atunci…
nu sunt o bună educatoare.
Așadar…
Azi o să dăm un test de ortografie.
Și cine dă un singur răspuns greșit…
merge în Dulapul de șoc.
Nu puteți face asta!
Serios? De ce?
Din cauza acelui mic…
incident de ieri?
Uitați un Dulap de șoc surpriză!
Tu!
Cum se scrie, ia să vedem…
„salamandră”?
S-A-L-A-M-A-N-D-R-Ă.
Cum?
De unde știi?
Ne-a învățat dra Honey. Predă foarte bine.
Baliverne!
Dra Honey e prea indulgentă și molâie,
ca să fie bună la ceva!
Tu!
Zi cum se scrie cuvântul care vă reprezintă pe toți.
Cum se scrie „revoltător”?
Revoltător: R-E-V-O-L-T-Ă…
T-O-R. Revoltător.
Trișezi, codițe împletite!
Nici vorbă să trișeze! Zice cum se scrie!
I-am învățat cu răbdare și respect.
Cum îndrăznești să pronunți cuvintele alea?
Tu! Nas mucos…
Spune pe litere…
„amchellakamanialseptricolistimosis”.
Nu există cuvântul ăsta.
Zi, sau în Dulap cu tine!
Te previn, are și litere mute.
A…
M…
C…
H…
E…
L…
A…
Vai de mine…
K…
Îmi pare foarte rău, era și un V mut.
Mergi în Dulapul de șoc!
Pisică!
P-I-S-I-G-Ă. Pisică.
Am greșit! Trebuie să mă trimiteți și pe mine în Dulapul de șoc.
- Poftim? - C-Â-N-E. Câine.
Și pe mine.
Masă. M-A-Ș-Ă.
Și pe mine.
Nu ne puteți băga pe toți! Banană!
B-A-L-A-M-Ă.
Încetați!
Mi-am făcut de lucru!
Un Dulap pentru fiecare!
Jos!
Și acum, că s-a încheiat testul,
pot să vă spun
că absolut toți l-ați picat.
Vedeți voi, există câștigători și învinși
pe această lume, copii.
Și eu sunt o…
Creta!
Uitați creta!
„Agatha…
Sunt Magnus.
Dă-i lui Jenny a mea…
casa înapoi.”
Cine o face? Cine? Spuneți imediat!
Nimeni. E o fantomă.
„Apoi, pleacă!”
Nu!
„Altfel…
o să-ți fac…
ce mi-ai făcut…
tu!”
Mă luați de proastă?
E un truc de doi bani, cum făcea și Magnus!
Nu-mi puteți face rău!
Eu vă fac rău vouă!
Nu!
Nu.
Nu poate fi Magnus. Nu se poate!
Uitați! Matilda.
Vedeți? Nu plec nicăieri!
Nu! Încetează!
Ce-mi faci la păr?
Codițe împletite! Nu!
Nu!
Urăsc codițele împletite!
Încetează! Îți ordon!
Lasă-mă jos!
S-a terminat.
Asta e școala mea acum.
Fugi!
Nu o să mai poată să-mi mai facă ceva
Nu o să mai poată să-mi ia libertatea
Nu vom uita ziua în care am luptat
Pentru dreptul de-a fi un pic obraznici!
Nu vom mai auzi ușa Dulapului
Nu o să mai fiu agresat
Nu o să mai am dubii Când mama zice că sunt un miracol
Da!
Nu vom mai trăi după gratii
Nu vom mai suporta nimic Pentru că suntem
Copiii care s-au revoltat În vremuri revoltătoare
Cântăm cântece de revoltă Cu rime de revoltă
Suntem copiii care s-au revoltat Până trece revolta
Și Trunchbull va pleca de-aici Că noi ne revoltăm!
Copiii care s-au revoltat În vremuri de revoltă
Cântăm cântece de revoltă Cu rime de revoltă
Suntem copiii care s-au revoltat Până trece revolta
Și Trunchbull va pleca de-aici Noi ne revoltăm!
Vom deveni un grup ce țipă
Ia-ți crosa de hochei Și spune că e sabie
Nu vom mai fi ignorați
Vom afla unde se ține creta
Și vom face desene urâte pe tablă
Nu insultăm
Ne revoltăm!
Putem să trăim cum ne place
Dacă cei mai mulți greșim Atunci e bine!
Toată lumea! Haideți!
Suntem și un pic obraznici!
Zici să nu mai depășim linia
Dar dacă suntem toți obraznici
Trunchbull nu are ce să ne facă!
Nu ne mai poate agresa
Credeai că suntem slabi Nu suntem
Credeai că ne învingi Dar te-am învins!
Pentru că ai exagerat
Nu mai poți face nimic, noi suntem
- R-E-V-O-L-T-Ă - Vremuri de revoltă!
- C-Â-N-T-Ă-M - Cântec!
- F-O-L-O-S-I-N-D - Rime!
Ne R-E-V-O-L-T-Ă-M
Acum e prea T-Â-R-Z-I-U, ne revoltăm!
Suntem copiii care s-au revoltat În vremuri de revoltă
Cântăm cântece de revoltă Cu rime de revoltă
Vom fi cei ce se revoltă Până revolta se termină
Acum e prea târziu
Pentru tine
Suntem copiii care s-au revoltat În vremuri de revoltă
Cântăm cântece de revoltă Cu rime de revoltă
Vom fi cei ce se revoltă Până revolta se termină
Acum e prea târziu Ne revoltăm!
Haide!
Hai, băiete, că întârziem!
E… Scuzați-mă, unde plecați?
În Spania. Ne mutăm acolo.
Decolăm în 40 de minute.
Hei! Ia-ți rămas-bun odată!
Nu, Matilda! Nu poți pleca.
- Nu! - Nu ne lăsa!
- Te rugăm. - Nu pleca!
Nu depinde de mine.
REVOLUȚIE
Mulțumesc.
Haide!
Fuguța, fir-ar să fie!
Hai, urcă!
Unde să urc?
Poate să urce în spate, cu deștele alea ale ei.
Nu poți să-l bagi pe ăsta în spate!
Lăsați-o aici cu mine!
Dle Wormwood, mi-ar face mare plăcere s-o iau la mine.
Poftim?
Dacă ar vrea să rămână, bineînțeles.
Aș avea grijă de ea cu mare drag, cu respect și grijă…
Și aș plăti eu totul.
Ți-ar plăcea, Matilda?
- O clipă! - Harry!
Vreți să ne lăsăm fiica cu dumneavoastră?
Cum mi-ai zis?
O să pierdem avionul!
Ai zis cumva… „fiica”?
Dacă e și ea de acord.
Ei bine? Ești de acord?
Vrei să… rămâi aici, cu dra Honey?
Da.
Da… Da, vreau.
Și chiar vreți să aveți grijă de ea?
Da, vreau.
Nu prea avem loc.
Da.
Da, în regulă.
Da.
Mulțumesc.
Harry!
Te rog!
A reușit.
Minunat, bine.
- Hip, hip! - Ura!
Eram sigură
Că n-o să pot scăpa de povestea
Pe care mi-o scrisesem
Nu găseam nicio cale de scăpare
Nu vedeam dincolo de norii Care se învolburau în jurul meu
Dar, într-o zi, am deschis ochii
M-am uitat în sus și am văzut că cerul
Devenise de-un albastru orbitor
Și alături de mine erai tu
Luând poziție în liniște
Și ținându-mă de mână
Credeam…
- Credeam… - Că n-o să pot niciodată să mă bazez
- N-o să găsesc niciodată pe altcineva - Pe altcineva
Și eram sigură
- Și eram sigură - Că va trebui să învăț să supraviețuiesc
- Voi fi mereu singură - Singură
- Dar, într-o zi, am deschis ochii - Dar, într-o zi, am deschis ochii
M-am uitat în sus și am văzut că cerul
- Devenise de-un albastru orbitor - De-un albastru orbitor
Și alături de mine erai tu
Luând poziție în liniște
Și ținându-mă de mână
Mă țineai de mână
- Erai alături de mine - Atenție! Mai la stânga!
ȘCOALA PRIETENOASĂ
- Perfect! - Luând poziție în liniște
Schimbând finalul poveștii mele
Erai alături de mine Când mă luptam cu temerile
Am căzut și m-ai ajutat să mă ridic
DIRECTOARE
- Și după ce-a trecut furtuna - Mi-ai fost alături
Încă mă țineai de mână
- Ai dărâmat ușile pentru mine - Ai dărâmat ușile
- M-ai ajutat să înțeleg - M-ai ajutat să înțeleg
Că mai era o versiune a mea
Încă mă țineai de mână
- Erai alături de mine - Doar îmi doresc
Luând poziție în liniște
Schimbând finalul poveștii mele
Încă mă țineai de mână
Erai alături de mine
Luând poziție în liniște
Schimbând finalul poveștii mele
Încă mă țineai
De mână
ROALD DAHL – MATILDA: MUSICALUL