PAUL BLART POLIȚIST LA MALL 2
Traducerea și Adaptarea: RRZXXX
Drumul vieții e întotdeauna în construcție.
Călătoria e anevoioasă,
dar odată ce ajungi în vârf, priveliștea e uimitoare.
Dacă ai pe cineva lângă tine, priveliștea e mai frumoasă.
Dle Blart.
Pentru 6 zile.
Frumoasa mea soție de aproape o săptămână m-a anunțat în scris
că a avut "unele regrete", cum le zic eu.
Doctorul ei le-a numit "vărsături incontrolabile".
Scumpul meu.
Avocatul ei, desfacerea căsătoriei.
N-are nimic, oricum aveam de puțin timp singur.
Cum spune și cântecul,
"Am fost în paradis, dar n-am fost fericit niciodată."
În următorii doi ani m-am dedicat întru totul
ținând în siguranță mallul West Orange Pavilion.
Cel puțin îmi rămăsese singurul lucru care nu m-a dezamăgit niciodată.
Slujba de agent de securitate.
Te-ai pierdut, fiule ?
Vino cu mine.
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
Andy, dă-i polițistului fals o îmbrățișare.
De fapt, suntem polițiști adevărați, dnă.
Am dat un test și toate cele. E ceva serios.
Îmbrățișează-l, Andy.
Mi-a făcut plăcere să te cunosc, micuțule.
Știți ceva, dnă, nu vrea să mă îmbrățișeze.
- Și nu mă deranjează. - Nu, vrea să te îmbrățișeze.
- Nu cred că vrea. - Andy, îmbrățișează-l.
- Scumpule. - Vrei să intri ?
- Dragule, o faci de rușine pe mami. - Nu vrea...
- Pe mine nu mă face de rușine. - Îmbrățișează-l.
Nu trebuie s-o facă.
Am văzut alb.
Vi-l aduc înapoi, dnă. Îl găsesc eu.
Iar acasă, am avut-o mereu pe mama.
Uite ziarul meu.
Asta până a fost călcată de un camion de lapte.
Nici nu știam că mai există așa ceva.
Cred c-am fost ultimul care a aflat asta.
Paul Blart a atins limita de jos în mod oficial.
Sau nu ?
Felicitări, ofițer Blart. Ați fost selectat...
Felicitări. Ați fost acceptată la UCLA.
Maya, coboară ! Am vești grozave !
Și eu !
Scumpo, am fost invitați la expoziția Asociației ofițerilor de securitate
și ceremonie de premiere din Las Vegas, Nevada !
Vegas ?
În sfârșit mi se recunosc meritele pentru că am scos mall-ul din beleaua aia.
Tată, ai salvat mall-ul. E și normal să fii onorat.
- Sunt mândră de tine. - Mulțumesc.
Au fost vremuri grele,
dar indiferent de ce se întâmplă,
cât timp te am lângă mine, voi fi bine.
Destul despre mine. Tu ce vești bune ai ?
Așa e, mi-am amintit că
ne-a mai rămas niște lasagna de la ultima masă.
Ce zi !
Aia e.
În regulă.
- Vă pot ajuta cu bagajele, dle ? - Nu. Așa te frig ăștia la bani.
- Mă descurc și singur, mulțumesc. - Nici o problemă, dle.
Ridică picioarele. Folosește-ți picioarele.
Asta e, ne mișcăm.
E timpul pentru o pauză.
Și o luăm de la capăt.
Picioarele.
- Paul Blart ? - Da, dle.
Mă gândeam eu că tu ești. Donna Ericone, Mall of America.
Omule, încă se vorbește despre cum ai salvat mall-ul atunci, de Black Friday.
Mulțumesc.
Nu știu dacă ai auzit.
Dar diseară cineva va ține un discurs.
Se aude că acel cineva va fi un ofițer
care și-a făcut mai mult decât datoria.
Ce ?!
Sincer să fiu, aveam o presimțire, dar chiar crezi că...
- Cine altcineva poate fi ? - Da.
Poate doar să vină Robocop la conferință.
Da, aș ceda în fața lui Robocop.
- Robocop nu e real. - Știu că nu e,
dar i-aș ceda discursul.
Nu e real.
Să nu spui nimănui că ți-am spus.
- Ce să-mi spui ? - În legătură cu...
M-ai prins. Te-ai făcut că plouă și m-ai prins.
Mi-a dat-o în gât.
În gât.
- Ne vedem diseară. - Da, bine.
Recepționat, ofițer Ericone. Mi-a dat-o direct în gât.
Nici măcar n-a țintit spre piept. A dat direct sus.
- Pot ajuta următorul oaspete ? - Noi suntem următorii. Da.
- Salutare ! - Bună ziua.
- Bine ați venit la Wynn Resort. - Vrem să ne cazăm.
Desigur, dle Blart.
Dl Blart.
Probabil hainele de călătorie te-au indus în eroare.
- Sunt ofițer, de fapt. - Bine, îmi cer scuze.
Da, ofițer Blart.
Văd că ați rezervat un apartament cu vedere parțială la munte
și că ați solicitat un castron uriaș de bomboane M&M.
Sunt în scop strict medicinal.
Din păcate sunt blestemat cu hipoglicemie.
Dacă nivelul de zahăr din sânge o ia la vale, și eu o iau la vale.
Îmi pare rău. Camera dvs nu e încă gata.
Dar puteți lăsa bagajul aici și voi aranja să vă fie dus în cameră.
Tată, mi-e foame de mor.
- Mergem să luăm prânzul ? - Fără maioneză.
Stai o secundă.
Probabil nu știai, Heath,
dar dacă ai verifica sala de conferințe
să vezi ce grup a închiriat-o pentru această seară,
cred că ai schimba melodia.
- Mini Kiss. Trupa de coveruri. - Da, nu sunt cu ei.
Pot vorbi cu un manager ?
E ocupată acum, așa că...
Nu-mi dai de ales.
- Se servește prânzul la cafenea ? - Da.
Eu am plecat.
Vino încoace, Heath.
Vino mai aproape.
Vino un pic mai aproape. Nu pot lăsa lucrurile așa.
Se pare că eu voi ține discursul diseară
la convenția ofițerilor de securitate.
Mi se pare că au anulat-o.
Nu au anulat-o.
Dar a fost mutată în sala de conferințe C.
Ba nu, în sala F.
- Aveți aici o hartă a proprietății. - Bine.
Aici sunteți dvs.
- Mulțumesc. - O puteți păstra.
Nu e nevoie, deja a fost scanată. Mi-am imprimat-o în minte.
Mulțumesc, e timpul prânzului.
- Dle ? - Da ?
Fiica dvs și restaurantul sunt în acea direcție.
Ai dreptate, era cu susul în jos când am scanat-o.
- Mințeam când ți-am zis de scoici ? - Nu mințeai.
Sunt uimitoare, îți trebuie o sorbitură bună.
- Trebuie să savurezi sorbitura. - Asta și fac, m-am născut să sorb.
Îmi pun mâna pe șold Când sorb
- Tu sorbi ! - Noi sorbim !
Nu-mi vine să cred că știi cântecul.
Dle, v-ați uitat tichetul de parcare.
- Mulțumesc. - E gratuit.
Da.
Eu plec.
Te-ai născut să sorbi ?
De când folosești tu cuvântul "sorbitură" ?
- Mereu îl folosesc. - Mie nu-mi place.
Așa vorbesc hipsterii, toată lumea "soarbe".
Trebuie s-o iei mai ușor, domniță.
Tată, trebuie să te obișnuiești cu faptul că sunt fată mare acum.
În primul rând, toți suntem mari. Suntem din familia Blart.
Avem șolduri late, glezne groase și un centru de greutate coborât.
Așa ne-a făcut bunul Dumnezeu.
De aceea nu suntem buni la cursa cu garduri și nici nu vom fi vreodată.
Ce-i aia ?
E furculița mea vibratoare.
Mă forțează să mănânc mai încet.
Credeai că acasă mănânc repede ?
În vacanță sunt ca un ghepard care urmărește un ghepard mai rapid.
Vezi ? Ia uite.
E doar combustibil. Doar combustibil.
Așa mai merge.
- Dle Blart. - Shanghai !
Îmi cer scuze că v-am speriat, dle.
- Ai atins firul de la bombă, atâta tot. - Bine.
Eu sunt Divina Martinez, managerul hotelului,
și vreau să-mi cer scuze pentru confuzia creată vizavi de convenție.
Vestea bună e că v-am făcut rost de o cameră mai bună.
Are privire la bulevard.
E disponibilă chiar acum și voiam să vă dau cheile personal.
Îmi cer scuze pentru asta.
Nimic de zis, aveți mâini catifelate.
Airbag !
Ce-ați spus ?
Realizez ce faci, Divina.
Ce fac ?
Sincer, ești un pic cam transparentă.
Îmi cer scuze, nu v-am înțeles.
Înțeleg că suntem în secolul 21
și că o femeie poate vâna la fel ca un bărbat.
- Tată, sunt convinsă că ea... - Mormolocule, astea-s treburi de adulți.
Știu că e nevoie de doi pentru tango,
dar momentan pantofii mei de dans sunt la reparat.
- Dle, îmi pare rău dacă... - Scuzele nu sunt necesare.
Doar că acum îmi caut drumul printr-un labirint personal de foc
și până când flăcările haosului nu se vor retrage
nu sunt pregătit pentru consumul public.
Înțeleg, dle.
Să aveți o ședere plăcută.
Nu mi s-a părut doar mie, nu ? A acționat prea din topor.
Din topor.
Cine te-a supărat, scumpa mea ?
Am avut o discuție foarte ciudată cu tipul de acolo.
Da.
M-a acuzat că îi fac avansuri.
Ce tip amuzant.
Se spune că supraponderalii se folosesc de umor ca să capete afecțiune.
Are sens ce spui.
Scuzați-mă, dră Martinez ?
- Oaspetele nostru VIP a sosit. - Mulțumesc.
Bine.
Bine ați revenit la Wynn Las Vegas, dle Sofel.
Toate camerele cerute de dvs sunt pregătite.
Dacă aveți nevoie de ceva nu ezitați să apelați la mine
sau la șeful securității noastre, dl Furtillo.
Mi-ați luat mulți bani la ultima vizită.
Sper să se întoarcă roata în favoarea dvs acum.
Ăsta e și planul meu.
Nu înțeleg cum poate fi asta o cameră mai bună.
Maya, ia tu patul. Eu dorm în cel pliant.
Tată, e convenția ta. Doar n-o să dormi în patul pliabil.
Dar cum să nu pot. Odată am adormit când dădeam cu grebla frunzele.
Ne înțelegem noi mai târziu. Trebuie să plec.
Bine.
Mersi că mi-ai spus secretul Victoriei.
Cu ce te-ai îmbrăcat, domnișoară ?
Un costum de baie ?
Poate un costum de elf.
Decență.
- Voiam să mă duc la piscină. - Îmbrăcată așa nu te duci.
Bine.
- Atunci mă duc să explorez hotelul. - Stai așa.
- Ai a doua baterie de la telefon ? - Da.
- Lanternă ai ? - Mereu.
- Spray cu piper ? - Bifat.
- Briceagul breloc pentru geamuri ? - Îl am.
- Mini rachetele de semnalizare ? - Da ! Am totul la mine !
Încă ceva.
L-am setat pe monitorizare, astfel voi auzi tot ce se întâmplă.
Sub nici o formă ! Deja mă simt ca o echipă SWAT.
Maya ! Securitatea e o misiune.
Nu o intromisiune.
Să vedem dacă am mituit agentul NSA potrivit.
- Cum ți se pare ? - Până acum bine.
Scuzați-mă, oameni buni,
dar am primit o plângere cu privire la zgomot.
De aceea te avem pe tine.
Trebuie să recunosc, Hank, ai o uniformă frumoasă.
Nu-i așa ? Ia uite. Te binedispune.
Nici nu vreți să știți prin câte am trecut să fac rost de ea.
Nu, nu vreau.
Bine.
Au mutat mai multe piese în ultimele zile.
Astea sunt noile locații ale celor 13 piese.
Perfect. În regulă, vreau să terminăm în mai puțin de 9 ore.
Sincronizați-vă.
Sincronizat.
Să mergem !
La fix ! Da !
- Ce-i cu zarva asta, prietene ? - Tipul ăsta are mână de aur.
Nu mai am loc pentru jetoane.
Niciodată n-am mai văzut pe cineva să câștige atâtea mâini la rând !
Dle, trebuie să pariați dacă vreți să stați la masă.
Nu știu să joc zaruri,
dar mi-a cam zâmbit norocul în ultima vreme.
Așa că mă bag, bine ? Ce trebuie să fac ?
E ușor. Dă-mi 60$. O să-i punem pe șesar.
- 60$. - 60 dolari.
Trebuie să recunosc, e foarte excitant.
Dle, vă aduc ceva de băut ?
Cât costă o bere ?
Momentan am făcut o investiție majoră în cazinoul dlui Wynn.
- E gratuită. - Gratuită.
Ce-mi place ! Câte un rând la toată lumea !
Decât una. Una e suficientă.
Dle, haideți. Masa arde.
- Dă-mi 20$ pentru șase. - Bine. 20$.
- 20$ pentru opt. - 20$.
- Dați-mi 25$ pentru pariul Horn. - 25$.
- Și 20 pentru aruncarea Field. - Ăștia-s toți banii mei.
- Sunt gata. - Nu se mai acceptă pariuri.
Bine ! Niciodată nu m-am simțit mai viu !
Aruncă, hai ! Numărul...
Șapte e afară. Craps.
- Ratatule ! - Grăsanul a stricat jocul.
- Ai pierdut totul. - Ești de rahat !
Plasați pariurile. Zonele C și E, pariurile Horn, mize mari.
- Să înceapă jocul. - Berea dvs, dle.
Mulțumesc.
Da, mi-ar plăcea.
Bună alegere ați făcut. E frumoasă, aurie.
Exact, el a fost. Voi...
Hai să plecăm.
De când lucrezi aici ?
De puțin timp. Ăla e tatăl tău ?
Aș vrea să pot zice că nu e el. Mă întorc imediat.
- Tată ? - Hei !
Ne vedem mai târziu, Tom și Rita. Sunteți superbi. Aveți grijă de voi.
Ne vedem la recepție. N-am de gând să mă duc.
Nu mă voi duce.
- Tată, mă spionezi ? - Să te spionez ?
- Nu, nu. Eu... - Tată, mă faci de râs !
Îmi pare rău că asta simți. Te las în pace.
Te rog.
Blart !
Saul Gundermutt,
șeful Asociației Ofițerilor de Securitate.
- E un moment nepotrivit ? - Nu. E o plăcere să vă cunosc, dle.
Plăcerea e a mea.
Voiam să-ți spun că ți-am făcut rost de un loc la masa mea diseară.
N-am cuvinte, dle, sunt foarte emoționat.
Să fiu sincer, am auzit câteva zvonuri.
- Zvonuri ? - În legătură cu discursul.
Și pe bună dreptate.
Nick Panero ține discursul.
E un tip grozav.
Da, Nick Panero. Așa auzisem și eu.
E nemaipomenit.
Mă bucur.
Sper să am șansa să-l cunosc.
- Să purtăm o conversație. - Acum e șansa ta.
Blart, ofițerii Nick Panero și Gino Chizetti.
- Hei, ofițer Panero. - Termină cu tâmpeniile, barosane.
Am auzit de tine. Se zvonește că aveai impresia că vei ține discursul.
- Credea că el îl va ține. - Credeai că tu vei ține discursul ?
- Niciodată n-am spus... - Omule, încetează
să reamintești tuturor de chestia aia cu Black Friday, Blart.
- Au trecut 6 ani. - Trebuie s-o uiți.
Dar n-am adus vorba niciodată de Black Friday.
Am auzit că te miști binișor pe chestiile astea.
Mă descurc.
N-ar trebui.
De fapt, dle, nu puteți.
Vă trebuie un permis valid dacă vreți să-l testați.
Legitimația asta laminată îmi acordă acces complet.
Permite-mi s-o scot de pe modul silențios.
Bine, aveți mișcări de P133.
Știu, dar "fetița" asta e cam obosită.
Eu am un I2 Commuter modificat.
Tot vă trebuie un permis valid.
- Da ? - Da.
Ce zici de asta ? Ți se pare destul de valid ?
Destul de valid, nu crezi ?
- Da. - Vă rog, aveți grijă, dle.
E vorba de distribuirea greutății.
Țineți ambele mâini pe ghidon.
Înseamnă că n-ai vrea să fac asta !
- Da ! - Te rog, nu fă asta.
M-ai ratat.
Blart !
- Ai văzut ? - Nu e bine.
Încă am legitimația laminată.
Tată, te simți bine ? Ar trebui să te duci la un control.
Dovlecel, corpul meu n-are nimic.
Mândria mi-a fost lovită.
Până la urmă, se pare că nu eu voi ține discursul diseară.
Știi ce-ar trebui să faci ?
Să suni la poliție pentru că ai fost jefuit.
Mersi, pisicuțo. Tehnic, n-am nevoie de un polițist.
- E o figură de stil, tati. - Știu.
Eu doar ziceam, toți polițiștii se cred așa, și nu-mi place asta.
Nu îmi place.
Fir-ar. În 15 minute am ședința.
M-am înșelat ! Mă doare corpul.
Acid lactic !
Scumpo, nici nu te-ai îmbrăcat.
Deși sună foarte promițător, cred că o să fac o baie și apoi mă culc.
Sunt cam obosită.
Da, ar trebui...
Să te odihnești.
Când mă întorc mergem să luăm cina la Bartolotta,
avem rezervări făcute pentru ora 6.
- Am auzit că e frumos acolo. - Am înțeles.
Tată ?
Îmi pare rău pentru discurs.
Ne vedem mai târziu.
L-am prins pe tipul ăsta la colț. Transpira din greu, știa că s-a terminat.
Apoi cu colțul ochiului îl văd pe celălalt tip,
mă întorc cu fața către el și-i zic: "predă iaurtul".
Imediat s-a terminat.
- La culcare cu ei. - La culcare.
Cât ai dat pe centura aia ?
Nu știu, a fost un cadou de la fiica mea.
Ai pe cineva ? Eu cunosc un tip.
Nu, n-am un tip cu centuri.
- Ce aiurea. N-ai un tip cu centuri ? - Nu, nu am.
Khan Mubi. Încântat de cunoștință.
De asemenea.
A fost o zi dată naibii, îmbrățișarea asta chiar ajută.
Mulțumesc. Prima a fost de încălzire, acum mai vii de acasă.
Cred că m-ai pupat pe umăr. În regulă, mulțumesc.
E plăcerea mea.
- Bine. - E vremea să mergem.
Da, cred că au deschis.
Care-s noutățile, prietene ?
The Big Sticky Mess.
Un lansator de grenade care trage cu spumă de lipici.
Bile. Nu poți fugi pe bile.
Nici în picioare nu poți sta.
The Vitru Sonic Taser imobilizează atacatorul 5 secunde la fiecare lovitură.
- Hei, Paul. - Hei, Saul. Ce ai aici ?
O să fie prezentat mâine la prânz.
E un prototip. N-ar trebui să-l arăt nimănui,
dar dacă tot ești pasionat de vehicule cu două roți, aruncă o privire.
Lucrurile nu vor mai fi niciodată la fel.
Nu !
Îți bați joc de mine ? Grozav.
- Ești bine ? - Mulțumesc frumos.
- Astea-s toate. - Mersi.
- La revedere. - Să aveți o zi plăcută.
Ia uitați-vă aici, băieți.
Dacă vreți ceva ca lumea, apelați la The Finisher.
Cea mai eficientă și non-letală armă de foc de pe piață.
Vrei să-i faci un test ?
- Eu ? - Da. E simplu.
Bine.
Concentrează-te.
Expiră, apasă pe trăgaci. Sunt un Predator.
Mai trebuie reglat tirul. E puțin deplasat.
Asta e problema.
- Paul Blart, polițist la mall. - Da, dle ?
Eduardo Furtillo, șeful securității la Wynn Las Vegas.
Sunt încântat să cunosc un camarad de arme.
Poate n-ați observat,
dar dl Furtillo, fiind șeful securității,
poartă o haină neagră, pe când...
- Iertare, dle, nu v-am reținut numele. - Jenkins.
Jenkins poartă o haină albastră.
Vedeți, ierarhia e sugerată prin culoare, în funcție de responsabilități.
Negru, gri, maro, iar la final, albastru.
Fără supărare.
Tu porți un tricou de poliester și un maieu pe dedesubt.
Așa e. Ai ochi bun.
- Văd că admiri armele neletale. - Da.
Nu au încredere în voi să vă dea arme adevărate ?
Au încredere, dar e alegerea noastră să nu le luăm.
La urma urmei, tu ce păzești ?
Huse pentru telefoane și prăjituri ?
Mai sunt și 3 bancomate, un restaurant Dave&Buster
care e plin ochi după ora 9. E nebunie mare acolo.
Apropo, ca și favoare profesională,
dacă tot sunt aici, o să fiu cu ochii în patru la orice iregularități.
Hei. Dă-te mai aproape.
Mai aproape.
De când am fost numit șeful securității de aici acum 5 ani
nu ne-a dispărut nici măcar un prosop.
Cred că ești foarte mândru de realizările tale.
Așa se trage.
A fost impresionant.
Mi s-a părut mie sau mirosea a vanilie și tutun ?
Eu am o... Nu știu dacă e de la apa de colonie...
Hai să luăm niște iaurt.
Maya ?
Scumpo, m-am gândit la meniu,
și nu-mi pasă, vreau porție dublă de parmezan.
Rază de soare, tot la baie ești ?
Scumpo ?
Cu securitatea !
Ce mișto, ai fost admisă la UCLA. Cred că ești super fericită.
Nu e chiar așa. Încă nu i-am spus tatei.
De ce nu ? Ai reușit ceva important ! Nu crezi că se va bucura ?
Nu cred că va face față.
Părinții mei s-au bucurat enorm când mi-am luat diploma.
Ce mișto să ai asemenea părinți, care te sprijină.
Așa e. A treia oară a fost cu noroc.
Nu glumesc. Mai degrabă a fost a patra oară.
Nu se poate, trebuie să plec. Trebuie să iau cina cu tata.
- În regulă, poate ne vedem mai târziu. - Da. Sper.
Bine.
Fiica mea lipsește. Nu răspunde nici la telefon.
Dle Blart, vreau să știți că vom rezolva problema,
în ciuda neînțelegerilor dintre noi.
Neînțelegeri ?
Trebuie să stabilim motivul răpirii. Ai bani mulți ?
- Definește "mulți". - Vreun.
Nu, nu am bani mulți.
Ești o persoană importantă ?
Depinde pe cine întrebi.
Trebuie să fiu sincer.
Se poate să fie o problemă de familie ?
- Soția dvs e furioasă ? - Nu sunt însurat.
- Prietena dvs a aflat că... - Nu am prietenă.
- Cineva care te iubește ? - Da. Fiica mea,
care a fost răpită.
Din moment ce e o persoană adultă,
nu o vom declara dispărută până nu vor trece cel puțin 24 de ore.
Ei bine, lasă-mă să-ți spun și eu ceva.
Sunt în jocul cu securitatea de mai bine de 16 ani,
și am văzut lucruri mai presus de judecata voastră.
Băgați la cap. Apăsăm pe trăgaci, băieți.
Vreau să stabiliți un perimetru și să blocați ieșirile.
- Ai de gând să răspunzi la telefon ? - Irosim timp prețios !
Ofițer Blart la telefon. Vreau să nu țineți linia ocupată.
Nu, nu. Bine. Înțeleg.
Da. Nu, nu pot...
Nu pot vorbi acum.
Bine, bine. Vorbim...
Vorbim mai târziu. Sunt în mijlocul...
Trebuie să închid. Închid.
Era fiica mea. M-a sunat de la restaurant.
M-a sunat.
E în regulă.
Agenții mei sunt profesioniști bine instruiți
care nu au timp de jocurile și fanteziile tale de-a polițistul, dle Blart.
Te înțeleg perfect. Ai dreptate.
Se zice ofițer Blart.
Bună, tată. Am comandat mâncarea ta favorită.
Serios ? Știi ceva ? Mi-a pierit pofta de mâncare.
Ce te-a apucat ? M-ai mințit.
Mi-ai zis că vrei să tragi un pui de somn.
- Așa aveam de gând, dar... - Nu m-ai sunat deloc.
Ai lăsat cada plină, apa putea provoca daune.
Și lumânările aprinse, putea lua foc Las Vegas, Nevada.
Îmi pare rău. Dar Lane m-a invitat la piscină...
Lane ? Lane ? Din cauza lui m-ai trădat ?
Chicken Chow Lane ?
Tată, se uită oamenii la noi.
Ce s-a întâmplat cu ea, Maya ?
Ce s-a întâmplat cu fata pură care nu mințea niciodată ?
Ce s-a întâmplat cu micul meu George Washington ?
- George Washington ? - El n-ar minți niciodată.
Era adevărul întruchipat într-o perucă.
- Cred că exagerezi. - Serios ?
Și când aveai să-mi spui despre asta ?
- Unde ai găsit asta ? - Te rog, Maya,
eu sunt un specialist în securitate extrem de bine pregătit.
Doar nu te aștepți să poți ține secrete față de mine.
Nu credeam că voi fi admisă.
Eu nici nu știam că ai aplicat acolo.
Ce s-a întâmplat cu Central Jersey Applied Technical Junior College ?
Noi vorbim despre UCLA.
Eu credeam că vorbim de CJATJC.
Tată, nu înțelegi.
Am șansa să plec în California.
California e prea departe.
Privește astfel situația.
Mă poți vizita pe timp de iarnă când e foarte frig în Jersey.
Doar dacă vreau niște smog peste fulgii de cutremur !
Știi ceva ? M-am decis. Mă duc.
Stai așa. Te-ai decis ?
Știi ce ? Decizia a fost respinsă.
Judecătorul Blart e în sesiune !
Știu că ai pierdut multe recent,
și că ești speriat,
dar ce faci acum e greșit.
Mă duc la UCLA.
Maya. Maya, întoarce-te...
Maya.
Paul ? E un moment nepotrivit ?
Vreau să-mi cunoști soția.
- Bine. - Încântată de cunoștință.
- Și eu sunt încântat să te cunosc. - Ești aici cu soția ?
- Cu fiica. - Da.
E ultima călătorie împreună înainte să plece la facultate.
Urât.
- Fiica noastră a plecat anul trecut. - Da.
Situația era deprimantă ca Idaho.
Tăcerea era insuportabilă.
Casa era un mormânt de singurătate.
În orice caz...
- Ce tristă aș fi. - Scumpo.
Când tu ai pleca la muncă
i-aș da foc lui Sarah McLachlan, aș intra în dulapul ei
și aș mirosi puloverele rămase în urma ei.
Da, le miros. Miros puloverele.
Măcar am îngerașul ăsta să mă ajute să trec peste.
Îți dai seama cum ar fi
- să rezist de unul singur ? - Nu, eu n-aș putea.
- N-aș putea. - N-aș putea rezista singură.
- Te iubesc. - Și eu te iubesc.
Abia aștept să-ți cunosc soția.
- Ar fi terifiant. - Da.
- Suntem în Vegas, iubire ! - Să rupem mesele !
Spune-i să mă sune dacă vrea să-și facă unghiile sau mai știu eu ce.
În regulă.
Vreo problemă ?
Deja au upgradat seiful dlui van Gogh la un control dual.
Mi-ai zis că upgradeurile sunt programate pentru mâine.
Pentru că așa scria în emailul de la securitate.
Aveam un tip la interior
care trebuia să mă anunțe dacă programul se modifică.
Evident, nu m-a anunțat.
Zi-mi ce opțiuni avem.
Dezactivăm ambele controale în exact același moment
cu o lance termică. Se poate face, dar va dura mai mult.
Bine. Hai să schimbăm restul pieselor înainte să fie upgradate.
Apoi ne putem concentra pe van Gogh.
E prioritar pentru clienți, nu plec fără el.
Toată lumea să fie atentă.
Acționăm acum.
Lăsăm van Gogh la urmă,
așa că Nadia va coordona noua ordine.
Se spune că Las Vegas are cel mai bun sistem de securitate din lume.
Vom vedea dacă e adevărat.
Adu-mi-l pe tipul tău din interior.
- Ce-am făcut ? - Nu înțelegi.
- Pur și simplu nu înțelegi. - Ce să înțeleg ?
Am zis că ai păr și dinți frumoși.
- Ofițer la ananghie. - Nu înțelegi ?
Miroși a sfagnum și curry, cred că voi vomita.
Nu vrei să ieși în oraș cu mine ?
Am impresia că doi oameni de treabă încearcă să se îmbarce în trenul păcii,
dar trenul pare că a deraiat.
Uite cum stă treaba, paznicul ăsta păros și beat a înțeles greșit ce i-am zis.
- Hei... - Dnă, ofițerul Panero, aici de față,
care nu pare beat după părerea mea profesională,
are cel puțin 3 ani de antrenament în recunoașterea primejdiei.
Sunt convins că a simțit că o doamnă atractivă stând singură
se simte puțin izolată.
Înainte să te retragi în spatele acelui zid pe care-l ridicăm cu toții,
bagă de seamă că ofițerul Panero a fost aici pentru tine.
Poate am exagerat.
Și diseară ține discursul.
- E o plăcere să mă aflu aici. - E vraiște.
Ca mama cuiva, anul trecut de ziua lui Columb.
O lași baltă ? A băut jumătate de cutie de vin.
E foarte patriotică.
În nici un caz Panero nu poate ține discursul.
Avem nevoie de un lider care să iasă în față, să preia frâiele și să ne inspire.
Înțeleg.
Am încercat să dau de ofițerul Ferguson de la TSA, dar are telefonul închis.
Nu văd nici o soluție.
Paul ?
Urci pe scenă să ne salvezi ?
O să am nevoie de hainele albe.
Răspunde.
- După cum ai cerut, uniforma ta, ofițer. - Mulțumesc frumos.
Poftim.
Eu sunt managerul general al acestei stațiuni, nu accept bacșișuri.
În mod normal nici haine curate nu livrez,
dar voiam să clarific
că nu îți făceam avansuri mai devreme,
și nici nu ți-aș face, niciodată.
Înțeleg că nu te poți controla.
Integritatea e un fel de mâncare fascinant,
dar acum mă pregătesc sufletește pentru discurs.
Dacă nu te superi...
Uite, e o nebunie.
Eu mă întâlnesc cu cineva.
Dnă, te rog, practic eu am inventat chestia cu prietena falsă.
Ce ?!
Ascultă, tu nu ai nici o relevanță pentru viața mea.
Îți transpiră buza. Transpiră.
Afară e un public format din profesioniști în securitate
care au plătit bani frumoși să te audă vorbind.
Ei vor să te audă.
Nu e adevărat. N-au dat nici un ban, dar merită să le dai tot ce poți.
O merită.
Hai, omule.
Adună-te, scumpule.
Vin după tine ! Acum vin.
Arată-le ce poți.
Sunt încordat.
Nu pot respira, omule.
E de la Orange Chicken.
Ce o să spun ?
Am nevoie de aer proaspăt, am nevoie de aer.
Am nevoie de aer.
Îmi trebuie aer.
E frumos aici.
Pulsul a revenit la normal.
Bine.
Mulțumesc.
Cară-te de aici.
În regulă.
Hei ! Mișcă de aici.
Pleacă.
Pleacă de lângă mine. Hefeweizen !
Valea !
Pleacă !
Doamne !
Poți chema pe cineva ?
Mă poți ajuta ? Poți chema întăriri ?
M-am rănit la gât.
Bine.
Mersi de ajutor.
Aici erai.
- Tu urmezi. - Bine.
Hai. Maya.
Mersi.
Mișto petrecere. Al cui e apartamentul ?
Sunt prieten bun cu menajerele.
Mă anunță când baștanii se decazează mai devreme.
- Ești bine ? - Da, totul e grozav.
Mă întorc imediat. Am ceva pentru tine.
Cred că o să-ți placă.
Da !
Sunteți foarte drăguți.
Doamnelor și domnilor, știu că sunteți aici pentru discursul lui Nick Panero.
Cu toate acestea, din cauza unor evenimente care nu țin de noi,
am fost nevoiți să aducem un alt orator astă-seară.
Știu, și eu sunt dezamăgit.
Să-i urăm un bun venit călduros
la expoziție ofițerului Paul Blart.
Mulțumesc, ofițer Gundermutt.
E cald aici
sau să-mi comand următoarea uniformă de la Rochester Big and Humid ?
Sunt onorat să mă aflu aici,
în prezența greilor din trecut.
Aceste fețe îmi amintesc de întrebările puse de atâția oameni.
De ce o facem ?
De ce să fim rușinea poliției știind că la sfârșitul unei zile normale
nu vom primi nici o mulțumire ?
Știți ce veți primi ?
Multe ridiculizări.
Ce cauți aici ?
Credeam că e concert Mini Kiss.
Tu ce cauți aici ?
Îi înțeleg. Suntem ținte facile.
Oamenii ne fac grăsani, slăbănogi, greoi.
Arătă cu degetul spre pielea noastră problematică.
Ce avem cu toții în comun ?
În cuvintele lui Joseph Conrad,
care a scris niște cărți foarte lungi despre navigație și alte chestii,
"Trăim așa cum visăm."
"Singuri."
La urma urmei se pare că voi ține discursul,
ar însemna mult pentru mine să fii acolo, aluniță.
Trebuia să-mi spui
- că s-a modificat programul. - Hai să ne calmăm.
Și nimeni nu mi-a spus nimic.
Îmi pare rău. Pa !
Puneți mâna pe ea.
Și totuși, când lumea mă întreabă "de ce o faci" ?,
trebuie să râd.
Pentru că ei cred că am de ales.
Dar nu am.
Ca și voi, nu eu am ales securitatea.
Securitatea m-a ales pe mine !
În fiecare dimineață îmi îmbrac pantalonii crac cu crac,
mă încalț cu pantofii mei cu talpă moale
și aud aceeași chemare ca voi.
"Ajută pe cineva astăzi".
Răspunde, tată.
"Ajută pe cineva astăzi".
Așa-i că sună ușor de făcut ?
Dar dacă era ușor să fii ofițer de securitate, oricine o putea face.
Oricine o poate face.
E nevoie de cineva care are meseria în sânge.
De cineva cu simțuri aparte în mirosirea neregulilor.
Desigur, în această meserie ai ocazia să cunoști tot felul de oameni.
Hoții de cumpărături, hoții de buzunare,
tăietorii de frunză la câini
care trag un pui de somn în scaunul de masaj Brookstone.
- Ăștia sunt cei mai răi. - Nu-mi aduce aminte.
Mai e și bătrânica care nu-și găsește mașina parcată la nivelul F
pentru că nu are o mașină.
Și nu există nivelul de parcare F.
Sunt nivele doar până la D.
Și dintr-odată te întrebi
"de ce o fac ?"
Până când un băiețel, cu ochii înlăcrimați, te trage de mânecă.
Și îți spune:
"Dle, dle, dle."
"N-o găsesc pe mami."
De aceea o facem.
- Da. - Așa e.
Voi încheia cu acest citat.
Dacă crezi că scopul vieții tale e să te ajuți doar pe tine,
atunci nu ai nici un scop.
Ajută pe cineva astăzi !
- Jackpot ! - Ai reușit !
Bravo, Blart !
Așa te vreau, Paul Blart !
Maya, știu că ești supărată pe mine.
- Tată ! - Ascultă-mă.
- Mă simt foarte rău. - Am nevoie de ajutorul tău !
Și eu de ajutorul tău. Asta încerc să-ți spun.
Tată ! Am văzut ceva în apartamentul prezidențial.
Ceva ce nu trebuia să văd.
- Și acum mă caută. - Cine ?
Nu știu.
Îngeraș, nu-ți face griji. Știu exact cu cine ai de-a face.
Era doar cineva care încerca să te intimideze.
Crede-mă, ăștia doar latră, nu mușcă.
Vin după mine !
Am interpretat greșit. Bine, scumpete.
Rămâi la telefon, vin acum !
Maya, folosește-ți sprayul cu piper !
Maya, ce se întâmplă ?
Maya ?
- Maya ! - Mulțumesc.
- Cine e la telefon ? - Sunt ofițerul Paul Blart
de la West Orange Pavilion Mall. Cu cine vorbesc ?
N-ai tu treabă.
Nu e corect. Eu ți-am spus cum mă cheamă.
- Unde e fiica mea ? - Fiica ta.
Tu chiar nu știi când să taci, nu ?
Cred că nu ai habar cu cine te pui.
De fapt, nu trebuie să am habar. Tocmai mi-ai spus.
Și dacă decizi să te duci la adevărații polițiști,
să urmărești acest telefon sau încerci vreo tentativă să vii după mine,
crede-mă, sunt nebun.
Te voi pune pe tine și pe fiica ta într-o lume a durerii.
Da ? Uite câteva lucruri pe care nu le știai despre mine.
În primul rând, durerea e copilotul meu, aici nu-i problemă.
Și în al doilea rând...
Alo ?!
Alo ? Alo ?!
Ce ciudat. Să mergem.
Scapă de ăsta.
Ați văzut-o pe Maya ?
- Cine e Maya ? - V-am făcut cunoștință cu ea.
Fata cu care vorbeam acolo.
Tipule, ăsta e beat. Am văzut-o vorbind la telefon, a luat-o într-acolo.
- Într-acolo ? - Da.
Distracție plăcută.
Maya ?
Cauți pe cineva ?
Bine, curățați locul ăsta.
Locația a fost compromisă.
Pe ăștia doi aduceți-i la vilă.
Zahăr.
Tati, uite ce flori frumoase. Pot să desenez pe ele ?
Nu acum, scumpo. Tati vorbește la telefon, du-te cu mami.
Trebuie să fac rost de zahăr.
Zahăr.
- Te rog. - Dă-ne drumul.
Nu vă vom face probleme. Nu vom spune nimic.
- Te rog, dle. - Dle, dă-ne drumul, te rog !
- Ce naibii se întâmplă ? - Vor să fure lucrări de artă din hotel.
- Din ce ? - Din hotel.
- Ce e aia ? - Am luat-o pentru tine.
Uite. Aveam de ales între asta și o loțiune de bronzat.
Maya.
Doamne, ai milă !
Îmi pare foarte rău, dnă.
E vina mea. Te-am speriat.
- Mă simt groaznic. - Nu. O meritam.
Vă pot ajuta cu ceva, să chem un medic ?
Nu e necesar.
Abia uit și eu de artrită.
- Sunteți sigură ? - Sunt bine.
- Vreți să vă fac patul ? - Nu, mulțumesc !
Dle ofițer, vă pot ajuta cu ceva ?
Vreau să știu cine stă în apartamentul prezidențial.
În primul rând, trebuie să vorbiți mai încet.
Și în al doilea rând, asta e împotriva regulilor stațiunii.
Mă ocup eu, Heath.
Dle, vă pot ajuta aici.
Asta e, sunt nesocotit.
Ce pot face pentru tine ?
Vreau să știu cine stă în apartamentul prezidențial. E urgent.
- Ce se întâmplă ? - Nu-ți pot spune acum.
E ceva secret, bine ?
Îmi pare rău, dle Blart,
din păcate nu-ți pot da această informație
pentru că e împotriva protocolului.
Vezi ? Ți-am spus că nu te admir în nici un fel,
așa că îmi pare rău, nu-ți pot face favoruri speciale.
Respiri greu.
Spune-mi cine stă acolo.
Nu te pot refuza.
Un bogătan care închiriază camerele prin intermediul companiei sale.
Compania de transport Norbertine Shipping din Hamburg, Germania.
Transporturi. Mulțumesc.
Ești așa...
Hai. Nu.
Cred că pot scurcircuita ăsta ca să fugim de aici.
Sau putem face ce ni s-a spus.
I-ai văzut cum arată, Lane. Nu ne vor da drumul.
- Vă pot ajuta cu ceva ? - Hei.
Muhrtelle.
Se pronunță ca "turtle" sau "girdle".
Muhrtelle. Am priceput din prima. Sunt bun la așa ceva.
- Ce cauți aici în spate ? - Nu, eu sunt de la transporturi...
- Eu sunt de la transporturi. - Da, știu.
Eu sunt din corporație...
Lasă-mă o secundă, să dau un telefon.
Nu, nu e necesar. Serios.
De fapt, eu sunt...
Eu sunt de la Transporturi, Afaceri Interne.
Corporația m-a trimis aici să vă verific, pe tine și colegii tăi.
Selecția e aleatorie. Nu e cazul să te precipiți.
- E în regulă dacă iau prânzul ? - Desigur. Cum să nu.
Totuși, îți voi pune câteva întrebări,
vizavi de acest transport în special.
Mai exact, unde...
Asta-i cea mai maro banană pe care am văzut-o vreodată.
E aproape neagră. Eu unul n-aș mânca-o.
O mănânci. O mănâncă...
Îmi vine să vomit.
Cred că e otrăvitoare.
E dezgustător.
De unde a venit transportul ăsta ?
Nu știu. Niște oameni au adus câteva din astea jos din apartamentul prezidențial.
Te deranjează dacă le deschizi pentru mine ?
Afaceri Interne...
Ai vreo legitimație ?
Nu-ți face tu griji pentru asta, Turtle.
- Eu pun întrebările aici. - Așteaptă.
Vreau să-ți pun eu o întrebare.
Ce crezi că faci cu lada aia ?
Eu doar verificam dacă...
- Cineva se joacă cu transportul ! - Dă-mi stația.
E inacceptabil. Omorâți-l.
Un mall.
Am avantajul terenului de acasă.
ANTIGLONȚ
Bingo.
Doare !
Asta e. O să mor.
M-am ocupat de un polițist.
- De tot ? - Nu-ți face griji. E mort.
Acum doarme cu peștii. Literalmente.
Excelent.
Nu astăzi, moarte ! Nu astăzi !
Dle.
Le cerem vizitatorilor să se usuce înainte să intre în cazinou.
Desigur, trebuia să mă gândesc la asta.
Veniți cu mine, dle. Vă fac rost de un prosop uscat.
Ar fi grozav.
Dacă mă gândesc mai bine, cred că prefer să mă usuc la aer.
Pentru că tu nu ești cine pretinzi că ești.
Ramos.
Pardon ?
Nasturii de la uniformA ta sunt din alamă,
făcuți de compania Cintas,
care n-a mai folosit acest tip de metal
din motive umanitare în urmă cu 18 ani.
Și cum tu nu ai mai mult de 30 de ani,
iar Asociația Securității restricționează angajarea cuiva sub 18 ani,
e imposibil ca tu să fii paznic aici.
Ai dreptate.
Cap în cap !
Bună mișcare defensivă. Încă una !
Gata, ajunge. Nu și acum !
- Asta a fost ultima. Ai cuvântul meu. - În regulă.
Ce se întâmplă ?
- Scuze. Tipul ăla e beat. - De ce l-ai lăsat să fugă ?
- O să mă asigur că se întoarce în cameră. - Așa să faci.
Securitatea a fost penetrată.
Bineînțeles.
Eduardo e implicat.
Dacă mă păcălești o dată, să-mi fie rușine.
Dacă mă păcălești de două ori, să-mi fie rușine.
Eu de două ori. Nu e așa.
Hei !
Fii serios.
Hei !
Ăsta e Paul Blart.
- Mi-ar plăcea să te văd pe tine acolo. - M-aș fi dus dacă aveam genunchi buni.
- Dar am probleme cu genunchii. - E în regulă.
Cine e tipul ăsta ? Ce se întâmplă ?
Scuze. Om masiv pe frânghie !
Scuze.
Chestia asta e un fel de piscină interioară.
- De necrezut. - De necrezut.
Fă băiță ! Da !
Da ! Scuze. Strânge-te și rostogolește-te.
Nu se poate așa ceva.
Mulțumesc, Paul !
Ce om !
Hai, omule. Știu că ești înăuntru.
Bine.
Se pare că totul depinde de o furculiță.
Ce ?
Prea multă viteză.
Bine.
Aia e.
Da.
- Ramos, sunt Hank. Unde ești ? - La teatrul Rave.
Un polițist e pe urmele noastre.
Un tip masiv ? Cu mustață și pantaloni confortabili ?
- Ăla e. - Credeam că e mort.
- Tipul ăsta e ca un gândac. - Unde sunteți ?
Acum trecem la Botero.
Recepționat.
Henk, Ramos, Botero.
Cine-s ăștia ?
Haide, Paul, gândește pentru Maya. Gândește.
Toate astea pentru niște artă stupidă.
Cine e Arta ?
Gândește.
Windershins ! E vorba despre artă !
Ăștia fură lucrările de artă din hotel !
Ramos, aici Henk.
Ai primit noile locații ?
Henk, nu mi-ai spus unde ești.
Suntem în cazinou. Nu mă mai suna.
- Vincent te vrea afară.. - Să înceapă jocurile.
L-am găsit pe amicul nostru.
Nu l-am văzut.
Ce sticlă curată. Bine.
- Așadar ? - Îmi trebuie vreo 20 de minute, Vincent.
Mișcă-te cât de repede poți.
Nu, nu, nu !
Vincent. Vincent, aici Henk.
- Unde ești ? - Îl aștept pe van Gogh. Tu unde ești ?
Sunt pe drum.
Vin, Maya.
Puteți da la unu, vă rog ?
- Ați avut public numeros astă-seară ? - Da.
- Îl jucați pe Beth ? - Nu.
- Frumos păr. - Mersi. Nu e al meu.
- Ți-am zis eu să-l jucăm pe Beth. - Nu începe, Frank !
Hotelul ăsta e solid.
Cadoul tău e adorabil, dar...
Lumina din glob e alimentată cu sârmă de cupru.
Tatăl meu mereu insistă să am o baterie la telefon în plus la mine.
Dă-te mai în spate.
Ar trebui să meargă.
Vino.
Elicopterul e alimentat și gata de plecare.
Perfect. Ce faci ?
Din coșul de cadouri al hotelului.
- Ce ai în mână ? - Prăjitură de ovăz.
Sunt alergic. Vrei să mă omori ?
- Scuze. - Scapă de prăjitură.
- Hai înapoi. - Înapoi.
Nu putem ieși pe acolo.
Brelocul briceag. Pentru orice eventualitate.
Ce eventualitate ?
Pentru eventualitatea că sunt răpită și ținută ostatică.
- Mi s-a mai întâmplat. - Ce ?
Sunt în camera 3402. Trece-mi-l în cont.
- Hei ! Ne poți ajuta ? - Cum să nu.
Încă patru minute, Vincent, și terminăm.
Ia tabloul și hai să plecăm.
În mai puțin de trei ore ne întâlnim cu cumpărătorul.
Recepționat.
Bine, Vincent, tu mi-ai luat ceva prețios,
o să-ți iau și eu ceva prețios.
Nu e o zi potrivită să fii un om rău.
Paul, mi amor !
Nu !
- Van Gogh călătorește. - Excelent.
Într-o oră vreau să am camionul în Juarez.
Da !
Savurează călătoria.
Adio.
Unde e telefonul ăla ?
Hai.
- Te rog, spune-mi că Blart e mort. - E mort, dacă prin mort te referi
că îți elimină membrii echipei unul câte unul
și că se află în posesia unuia din tablourile tale neprețuite.
- Care tablou ? - Să zicem...
- Nu știu, cel cu floarea-soarelui ? - Ăla e un van Gogh, idiotule.
Ei bine, o să fie un van Pierdut dacă nu vorbești frumos cu mine.
- Ce vrei ? - Vreau să facem o înțelegere.
Un troc. O târguială.
Adică sugerez să facem un schimb.
- Eu am tabloul... - Am priceput.
Ne vedem la Grand Hall, vino singur.
E timpul să egalizăm șansele.
Hai, omule.
Îmi pare rău.
Știi ce ?
M-am hotărât.
Dacă o să supraviețuim, nu mă duc la UCLA.
- Ești sigură ? - Da !
Nu-l pot abandona.
El n-a fost singur niciodată.
Noi mereu am locuit cu bunica.
Până un camion de lapte a dus-o într-un loc mai bun.
Au mai fost și cele 6 zile de mariaj.
El încă doarme cu o lumină aprinsă.
Pe bune ?
- E ceva rău ? - Nu.
Mulți oameni dorm așa.
Da, multă lume de 6 ani.
Tu, vino cu mine.
Pune-l pe Robinson să-l ducă la heliport.
- Hai să mergem. - Maya.
Să mergem !
- E destul de departe. - Maya, ești bine ?
Sunt bine.
Felicitări, Blart.
Mi-ai subțiat numărul angajaților în mod semnificativ.
Cred că ești cam...
Singur.
Ești speriat ?
Nu te înțeleg.
Frica ta să nu rămâi singur.
- Mai întâi te-a lăsat nevasta la altar. - Greșit.
- A stat cu mine 6 zile. - Grozav.
Înseamnă că a probat marfa
și a fost fericită că a păstrat bonul.
Apoi mama ta a pupat un autobuz.
A fost un camion de lapte, dar îți dau dreptate aici.
Iar acum fiica ta abia așteaptă să plece de lângă tine.
Nu e adevărat, tată.
Păi, își urmează destinul, are sprijinul meu total.
Răspuns greșit, blegule.
Ea zice că tu nu poți fi singur
și că faci tot ce-ți stă în patetica ta putere
s-o ții sub degetul tău mare.
- Nu am folosit exact aceste cuvinte, tată. - E în regulă, scumpo.
Vezi tu, Vincent, eu sunt un om independent,
dar nici nu-mi place să fiu singur.
Eu sunt o contradicție.
Ți-am spus că eram nebun.
Și eu ți-am spus că sunt nebun.
Nu poți fi mai nebun decât mine.
Nebunia mea va lua nebunia ta, o v-a vârî într-un tub de metal,
îl va umple cu șobolani, apoi va da foc tubului
până când șobolanii nu vor avea altă cale de scăpare decât mâncându-ți nebunia.
Ești orb, nu vezi avalanșa de nebunie pe care-o voi declanșa.
Nu știi ce-ți voi face !
Tu nu știi ce-ți voi face !
O să mă învârt până voi vomita pe tine și prietenii tăi.
Chiar nu-mi pasă !
O să-ți vâr fața în sirop de arțar și te voi pune să cânți muzică gospel !
Îți ridică părul de pe spate asta, Blart ?
Eu mă voi târî în interiorul tău și voi depune ouă ca un pui de păianjen !
Abia aștept !
Eu am ochi de culori diferite !
Așa mi-am trăit viața !
Eu voi aduce o chitară folk la o trântă între dovleci,
pentru că așa am fost adus eu !
Aici m-ai pierdut.
Îți dai seama cât de nebun sunt !
Dă-mi fiica înapoi !
Dă-mi tabloul !
Du-te și ia-l, înainte să-l strice.
Dă-te înapoi !
Tu chiar credeai că voi fi învins
de o non-entitate transpirată și lentă ca tine ?
"Non-entitate."
Vezi tu, știam că nu ești de încredere, așa că mi-am luat o poliță de asigurare.
Permite-mi să ți-i prezint pe câțiva din asociații mei.
Gino Chizetti,
Staten Island Industrial Complex.
Saul Gundermutt,
Philadelphia Farmers' Market.
Khan Mubi,
King's Landing Walmart.
Și ultimul, dar nu cel din urmă,
Donna Ericone, Mall of America.
Trebuie să vă împrăștiați, oameni buni.
Nu vă vede.
Împrăștierea.
Aveți și un super erou printre voi.
Care e treaba cu pelerina ?
De ce porți pelerina, Khan ?
Am venit direct de la frizerie.
Vincent, tu nu înțelegi.
Dacă mă păcălești o dată, să-ți fie rușine.
Dacă mă păcălești de două ori, să-mi fie rușine.
Ești sigur de asta ?
Și eu mi-am luat o poliță de asigurare.
Credeam că v-am eliminat...
Arme neletale. Acum pricep.
Să-ți fie rușine.
Noi suntem antrenați pentru detectare, raportare, observare și raportare.
Dar într-o zi, acum 6 ani, un om a făcut mai mult de atât.
Și eu sunt acel om !
Noi suntem acel om !
Și așa îți spun, dle...
Foot Locker !
Dă-mi arma. Omorâți-i. Pe ei !
E o cută pe covor.
Să-i anunțați să vină să-l schimbe, bine ?
Foot Locker !
Tată !
Mă duc la heliport !
Saul ! Ajută-mă !
Întoarce-te !
Ce ?
- Nu se poate ! - Chiar nu puteai sta deoparte, nu ?
Eduardo. Știam eu că ești implicat.
Cum poate un bărbat ca tine să cucerească inima
unei femei ca Divina ?
Ce tot îndrugi acolo ? Fiica mea a fost răpită !
- Hai, omule ! - Uite !
N-avem timp să ajungem la ei.
Hei, Blart. Am auzit că ai nevoie de întăriri.
Partea amuzantă e că nu-i nici un heliport aici.
Dar e unul acolo.
L-am prins.
Nu avem mult timp la dispoziție.
- Mersi, Nick. - Fără resentimente.
Ține-te, Paul !
Fir-ar.
Să nu te uiți în jos !
Nici în sus !
Săritura cu noduri in gât !
Vin în forță !
Tată. Vino.
Hei !
Termină de încărcat. Eu termin asta.
Sus cu tine, domnișorică.
Băieți, care mi-ați luat părul ?
Cred că Maya tocmai și-a văzut viitorul.
Frumoasă lovitură.
Nu te mișca.
Tu să nu miști.
Se pare că ai ajuns într-o situație lipicioasă.
Nu prea cred că-l pot repara aici.
- Ai terminat ? - Da.
Grozav. Și eu.
Fulgi de ovăz !
Să pariezi mereu pe Blart.
Tată !
Paul Blart nu a atins în mod oficial limita de jos în cele din urmă.
Eu și Eduardo am trecut peste neînțelegerile noastre.
I-am spus că dacă vrea să aibă parte de acțiune adevărată
are un job asigurat la West Orange Pavilion Mall.
Ofițer Blart.
M-a refuzat pe loc.
Dar am avut ocazia să-l cunosc pe om în persoană...
Dle Wynn.
Și îmi era recunoscător că i-am salvat colecția de artă.
Foarte recunoscător.
Sfânta langustă !
Cum totul îmi mergea ca pe roate, m-am gândit că e timpul să iau o decizie
care îmi va schimba viața pentru totdeauna.
Paul ?
Tu...
- Uită-te la mine. - Bine.
Tu ești un bărbat neînfricat,
un tată iubitor,
un super erou ciudat și diform.
- Mulțumesc. - Inima mea îți aparține.
Divina, ascultă-mă cu mare atenție.
Unii oameni cred că ești mai puternic dacă îi ții aproape pe cei dragi.
Dar realitatea e
că singura putere constă în a da drumul celuilalt.
Dar eu iubesc...
Asta e tot.
E ușor să cazi pradă dragostei, mai greu e să-ți găsești pe cineva să te prindă.
În plus,
tu nu mă iubești.
- Dar eu... - Tu iubești misterul.
Asta sunt eu pentru tine.
Eu sunt un cowboy singuratic.
Un renegat.
Un armăsar Rocky Mountain.
Dar adevărul e că nu sunt nimic din toate astea.
Sunt un simplu om.
Calitățile pe care le cauți tu se regăsesc în el.
Omul ăla, care stă acolo. Omul ăla,
care tânjește să prindă... Plânge acum, nu ?
Așa e, plânge.
Plânge în toată regula.
Dar el e ce cauți tu, Divina.
El s-a legănat pe o frânghie ca un cavaler într-o armură strălucitoare,
ne-a salvat pe mine și fiica mea și te iubește.
Du-te la el.
Du-te.
Ai dreptate.
Dar nu te păcăli singur, Paul Blart.
Tu ești un armăsar Rocky Mountain.
Chiar mă simt bine.
E posibil să fi făcut o greșeală colosală.
Colosală.
Doamnelor și domnilor,
pentru a-i cinsti lunga carieră de loialitate nemuritoare,
onoarea și actele de eroism,
pentru că și-a făcut datoria și mai mult de atât,
în două rânduri,
Asociația Ofițerilor de Securitate e mândră să înmâneze ofițerului Paul Blart
cea mai mare
și singura decorațiune,
Medalie de Onoare în Siguranță.
Drumul vieții e anevoios.
Dar odată ce ajungi în vârf, priveliștea e uimitoare.
Uite, m-am gândit foarte mult.
Și o să fiu foarte fericită
la Central Jersey Applied Technical Junior College.
- Serios ? - Da.
Ce dacă nu au o echipă de fotbal
sau un campus.
Cui îi pasă ?
Ultimele zile mi-au schimbat prioritățile.
Dacă vrei să rămâi acasă cu mine și să-mi ții companie,
un an sau doi până îmi revin, trebuie să-ți spun
că ești dusă cu pluta.
Te duci la UCLA.
În plus...
Sfânta langustă !
Așa am zis și eu. Exact așa.
Du-te. Distrează-te.
Nu prea mult.
În regulă.
Cât despre renegatul ăsta, unii sunt făcuți să umble singuri.
De unul...
Ce avem noi aici ?
- Hei ! - Scuze.
Știi ce-ai făcut ?
Ai trecut strada neregulamentar în centrul orașului, dle.
De fapt, sunt ofițer.
Îmi cer scuze.
Trebuia să fi recunoscut privirea de oțel a unui camarad de arme.
Tot ai de gând să-mi dai amendă ?
Nu.
Îți dau numărul meu de telefon.
În caz că vrei să bem ceva vreodată.
Eu nu beau.
Dar călăresc !
- Ești în regulă ? - Nu.
Dar nu mi-a fost niciodată mai bine.