OHIO, 1995
Živjo, Nat!
Obe sva obrnjeni na glavo. –Stavim, da boš prva padla.
Ne, ti boš. Ne boš zdržala dlje.
Sem ti rekla, da boš prva padla. Sem ti rekla!
Mami!
Kaj se je zgodilo?
Padla je na koleno. –Si se udarila v koleno?
Poljubček.
Pridi, mala. Vstani, nič ni.
Pogumna punca si.
Bolečina te samo še okrepi.
Je tako? –Ja. Poglej. Gozdne zvezdice. –Veš, kaj?
Pravzaprav so iz družine Lampyridae.
In ta sijaj, ki ga vidita,
izhaja iz kemične reakcije, imenovane …
Bioluminiscenca.
Pridita, večerja bo. –Bio-lumini-scenca?
"Bio-lumini-scenca." Tako je.
Večerja! Pridi, velika punca!
Želim si makarone in sir. –A tako? Jaz pa si želim …
Kaviar in šampanjec. Vzemi prtiček. Primi to.
Bi vzela omako za očeta?
Zeleni fižol je moja najljubša zelenjava.
Očka je prišel!
Živjo, oči. –Hej, mala.
Je vse v redu?
Kakšen je bil vaš dan? –Mami mi je pripovedovala o kresnicah.
In udarila sem v koleno, ampak me ne boli več.
Na dvorišču smo videli kresnice. To je bil moj najljubši del dneva.
Ne …
Koliko časa nam je ostalo? –Ne vem. Mogoče ena ura.
Nočem iti.
Ne govori tega.
Dekleti …
Se spomnita, ko sem vama rekel, da se bomo podali na pustolovščino?
Danes je ta dan. –To!
V redu, gremo.
Žal mi je.
Pohiteti moramo. –Nimam čevljev.
V redu je, ne potrebuješ jih.
Ampak še vedno sem lačna. –V avtu imam sladkarije zate.
Ne, pusti to. Počakaj v avtu.
Si jo vzel? Je to edina kopija? –Edina, ki ni zgorela.
Kam gremo? –Domov.
Mamica, si pa trapasta. Ravno smo odšli od doma.
Rada bi svojo pesem.
Pojem: "To bo dan, ko smrt me srečala bo."
"To bo dan, ko smrt me srečala bo."
Jelena, pohiti. Pojdimo. Pridi, Nat. Pohiteti moramo.
Moramo iti. Hitro, teci.
Pojdi z mamo. –Prav.
Nat, pohiti! –Prihajam!
Pripnita se.
Zakaj očka ni na letalu? –Saj bo prišel, ljubica.
Mami?
Mami!
Pridi sem.
Prav. –Potegni na desno.
Mami, krvaviš. –Nič ni, ljubica.
Potegni ročico za plin.
Poskusi ga držati pri miru. Krmilo povleci pri 55 vozlih.
Štejmo skupaj. 45, 50 …
Dvigni ga. Uspelo ti bo! Dvigni ga. Z vso močjo.
KUBA
Vstani, mami. Bolečina te samo okrepi, se spomniš?
Rdeči varuh se je vrnil. –V zmagovitem duhu.
Prosim, nič več tajnih misij.
Želim se vrniti v akcijo. Želim svojo obleko nazaj. Rad bi bil spet zraven.
General Drejkov, minila so več kot tri leta.
Oprosti mi, mami.
Strah me je.
Nikoli jim ne dovoli, da ti vzamejo srce.
Si jo dobil?
In Severni inštitut? –V pepelu.
V redu bo. –Kako je Melina?
Preživela bo. Močna je.
Oči! –Jaz bom rešil to. –Jelena!
Stran od nje!
Ne dotikajte se je! Streljala bom.
Ne dotikajte se je! Vse vas bom pobila!
Ustrelila vas bom! Ne dotikajte se je! –Ljubica …
Daj mi pištolo.
Nočem se vrniti tja. Želim ostati v Ohiu.
Ne moreš je vzeti. Stara je komaj šest let.
Ti si bila še mlajša.
V redu je. Pridi.
Vse bo v redu.
Veš, zakaj bo vse v redu?
Ker sta moji dekleti najmočnejši dekleti na svetu.
Poskrbeli bosta druga za drugo, prav?
In vse bo v redu.
Tista je ognjevita.
Kako ji je ime? –Nataša.
Nataša …
ČRNA VDOVA
Ne!
Odstranite vse pomanjkljivosti.
Ona in ona. –Ne! –Jelena!
Vzemi! Vzemi! Ne!
Rdeča soba je zdaj tvoj dom.
Pusti me! Ne!
Skrivni vohuni v naših skupnostih.
Imajo lažno identiteto, celo družino …
21 LET KASNEJE
Pokrili smo vse izhode. –Previdno. Pošiljam ekipo.
Nataša Romanov krši sporazum Sokovia.
Napadla je wakandskega kralja. Naj bo zgled drugim.
Nikar ne delaj tega. –Česa? –Da me loviš.
Sram te je. Izgledaš obupan.
Mislil sem, da me kličeš, ker želiš skleniti dogovor.
Z moje perspektive se mi zdi, da si ti tista, ki je obupana.
Z moje perspektive pa se mi zdi, da rabiš počitek.
Že drugo operacijo srca si prestal, kajne? –Ne skrbi zame.
Imamo Bartona, Wilsona in tistega malega, ki se krči.
Rogers je na begu. Nimaš prijateljev. Kam boš šla?
Veliko sem že preživela, preden sva se spoznala, Ross.
Ne trudi se preveč. Končala sem.
Romanov?
Prazno gnezdo, sekretar Ross. Njen sledilnik, gospod.
MAROKO
Vidim tarčo. Čakam na paket.
Vidim paket.
Streljam na mesto tri, pet, štiri …
Opazila nas je. Odvrgla je dimno bombo.
S paketom se premika peš. Ostani visoko. Jaz grem dol.
Oksana.
Ne. Kaj sem naredila? –Reši ostale.
Jelena, poročaj.
Jelena, poročaj!
Zbor pri vodji ekipe.
General Drejkov, imamo begunko.
Zahtevam dovoljenje za aktiviranje protokola Taskmaster.
Nasmeh.
NORVEŠKA
Po sporazumu Sokovia se iskanje preostalih Maščevalcev nadaljuje.
Steve Rogers in Nataša Romanov sta še vedno na begu.
To je moja postelja. –Nisem se niti pokril.
Si dobil vse z mojega seznama?
Imam potne liste, vizume, nekaj lokalnih vozniških dovoljenj.
Pokombiniraj jih, pa boš dobila za približno dvajset novih identitet.
Fanny Longbottom? Koliko pa si star? –To je legitimno ime.
Zunaj imaš generator.
Poganja ga bencin. Greznico je treba izprazniti v parih tednih.
Za to imam človeka.
Smeti boš morala odnesti v mesto. Oddaljeno je samo 20 minut vožnje.
Tvoj osnovni komplet strojne opreme je pod stopnicami. –Lepo.
Si v redu? –Zakaj ne bi bila?
Slišal sem, da sta se z Maščevalcem ločila …
V redu je. Bolje je, če sem sama.
Si prepričana? –Ja.
Lahko mi poveš.
Tako je pri prijateljih. –Vem. Imam prijatelje.
Tisti, ki jih imajo, ne kličejo mene.
Ne plačujem ti, da te skrbi zame.
Kaj so te smeti?
Pošta in osebne stvari iz varne hiše v Budimpesti.
Budimpešti? –Ja. Budimpesti.
Budimpešti. –Budimpesti …
S š-jem. –Tudi prav.
Vedel sem, da se ne boš vrnila, zato sem dal stanovanje drugemu.
Ne bi ti bilo treba, lahko bi jih vrgel stran.
Če jih nočeš, jih daj kar sama.
Niste športnik, g. Bond. –"Zakaj ste prekinili sestanek
s hišnim pitonom? Ker sem ugotovil, da se je zaljubil vame."
Super.
Prepričana sem, da Ross tukaj nima pristojnosti.
In vedeti moraš, da še bolje ciljam, ko sem jezna.
Nisi prišel pome.
Sranje.
BUDIMPEŠTA
Vem, da si zunaj.
Zavedam se tega.
Zakaj si se potem prikradla naokrog, kot da si na minskem polju?
Ker ne vem, ali ti lahko zaupam.
Isto sem hotela reči zate.
Se bova pogovorili kot dve odrasli osebi?
Pa sva odrasli?
Odloži, preden te ustrelim. –Ti odloži. Pazi, kje hodiš.
Ostani dol. Ostani dol!
Premirje.
Zrasla si.
Ne serji.
Morala si priti v Budimpešto, ne?
Sem sem prišla, ker sem mislila, da ti ne boš.
Ko pa si že tukaj, kakšna krogla naredi to?
Ne krogla, ampak puščica. –Krasno.
Če nisi mislila, da bom prišla, zakaj si mi potem poslala to?
Si jih prinesla nazaj?
Nisem tukaj, da bi se družila. Vseeno mi lahko poveš, kaj je to.
Sintetični plin. Protistrup za kemično poslušnost.
Plin imunizira možganske živce pred zunanjo manipulacijo.
Mogoče v jeziku, ki ga razumem?
Je protistrup za nadzor misli. –Zelo zrelo.
Zakaj ga ne odneseš svojim super načitanim prijateljem?
Vse ti bodo pojasnili. Tonyju Starku mogoče?
Trenutno se ne pogovarjava, zato … –Super. Popoln trenutek.
Kje so Maščevalci, ko jih potrebuješ? –Nočem biti tukaj.
Bežim. Zaradi tebe bi lahko še umrla.
Kaj pa naj bi naredila? Ti si edini super heroj, ki ga poznam.
To je bil razlog, da sem ti ga poslala.
Ves čas sem spremljala novice in upala,
da bo Stotnik Amerika uničil Rdečo sobo.
Kaj?
Uničenje Rdeče sobe? O čem govoriš?
Že leta je uničena. Drejkov je mrtev. Ubila sem ga.
Resnično verjameš temu?
Res verjameš. –Drejkov je mrtev.
Da smo prišli do njega, smo uničili skoraj pol mesta.
Če si tako prepričana, povej, kaj se je zgodilo. Točno mi povej.
Postavila sva bombe. –Kdo še? –Clint Barton.
Drejkov umor je bil zadnji korak v mojem prebegu k OBOD-u.
Tako preprosto?
Ko bi vsaj bilo "tako preprosto". Zrušila sva petnadstropno stavbo,
nato pa se spustila v vojno še z madžarskimi specialci.
Deset dni sva se skrivala, preden sva lahko zapustila Budimpešto.
In sta preverila truplo? Potrdila umor?
Nič ni ostalo.
Pozabila si na Drejkovo hčerko.
Kam greva? –Po motor. Na vzhodni strani stavbe je.
Tečeta proti vzhodu na streho. –Sprejem, sledim jima.
Držim te!
Ne!
Ne premikaj se. Poškodovana si. Naj ti pomagam.
POKONČAJ
Nočem tega.
Kaj delaš? –Sili me.
Mi zdaj verjameš?
Koliko jih je še? –Dovolj.
Kateri je tvoj? –Črni. Rjavi sedež. Kje imam ključe?
Prasica.
Še danes.
Ste v redu? –Krasno.
Ne moreš mu kar ukrasti avta. –Grem za njim in mu ga vrnem?
Kar vzemi si čas. –Utihni.
Imaš kakšen načrt, ali naj ostanem sklonjena?
Moj načrt je bil, da naju odpeljem stran. –Zanič načrt.
Ni za kaj.
Sranje. Nazaj je.
Pripni si varnostni pas. –Takšna si kot mama.
Nataša, ne. Mislim, da krvavim.
Ne tu, zaupaj mi.
Si v redu? –Ja. Super načrt je bil.
Še posebej del, ko sem skoraj umrla.
Tu je udobno. –Z Bartonom sva se par dni skrivala tukaj gor.
Verjetno sta se zabavala.
Kdo je bil ta tip? –Drejkov posebni projekt.
Lahko posnema vsakogar, ki ga je kdaj videl. Kot bi se boril z ogledalom.
Drejkov ga pokliče samo za najpomembnejše naloge.
To nima smisla.
Resnica je le redko smiselna, če izpustiš ključne podrobnosti.
Kaj naj bi to pomenilo?
Drejkove hčerke sploh nisi omenila.
Ti si jo ubila. –Morala sem jo.
Potrebovala sem jo, da me odpelje do Drejkova.
Potrebujemo potrditev, da je Drejkov v stavbi.
Njegov avto prihaja.
Drejkova hčerka je bila posredna škoda.
Morala sem se prepričati. –Nataša, je vse v redu?
Ja.
Zdaj pa nisi več prepričana. –Želela sem stran.
Če je Rdeča soba še aktivna, kje je potem? –Nimam pojma.
Ves čas se premika.
In vsaki vdovi dajo pomirjevalo na vhodu in izhodu za večjo varnost.
Težko verjamem, da je še nisem srečala.
No, ni prav pametno napadati Maščevalcev, če želiš ostati skrit.
Ime pove vse. Drejkov te ubije,
eden od velikih pa te pride maščevati. –Od velikih?
Dvomim, da mora bog iz vesolja po spopadu vzeti ibuprofen.
Kje pa si mislila, da sem bila ves ta čas?
Mislila sem, da si se rešila in zaživela normalno življenje.
Nisi imela želje, da bi me kontaktirala?
Če sem iskrena, sem mislila, da me nočeš videti. –Nakladaš.
Enostavno nisi želela, da bi se ti mlajša sestrica pridružila
pri reševanju sveta s kul otroki. –V resnici nisi bila moja sestrica.
In Maščevalci v resnici niso tvoja družina.
Zakaj to vedno počneš? –Kaj?
Tisto, ko se boriš. To …
Ko med bojem zmajuješ z glavo,
mahaš z roko in lasmi. In imaš borbeno pozo …
To je borbena poza. Pozerka si. –Nisem pozerka.
Daj, no. Mislim, saj so čudovite poze,
ampak očitno imaš občutek, da te vsi neprestano opazujejo.
Ves ta čas poziranja sem skušala narediti nekaj dobrega.
Da bi nadomestila vso bolečino in trpljenje, ki smo si jim ga zadali.
Trudim se biti več kot le izurjena morilka.
No, motiš se.
Vsak nov dan skriva bolečino, midve pa sva še vedno morilki.
Le da nisem jaz tista, ki polni naslovnice revij.
Nisem morilka, ki bi jo druga dekleta imela za svojo junakinjo.
Ta plin je na skrivaj sintetizirala starejša vdova iz Meline generacije.
Bila sem na misiji, da ga prevzamem, ona pa me je razkrila.
Ubila sem vdovo, ki me je osvobodila. –Si imela izbiro?
Preživela sem klasično kondicioniranje.
Tu govorim o kemijskih spremembah delovanja možganov.
To sta dve popolnoma različni stvari.
Imaš polno zavest, a ne veš, kateri del si ti.
Še vedno nisem prepričana.
To je vse, kar je ostalo?
To je edino, kar lahko ustavi Drejkova in njegovo mrežo vdov.
Vsak dan jih rekrutira več. Deklice, ki jih nihče ne zaščiti.
Tako kot naju, ko sva bili majhni.
Ena od dvajsetih morda preživi in postane vdova, ostale pa pobije.
Zanj smo samo stvari.
Brezoblično orožje, ki ga je mogoče zlahka zavreči.
Ker nas je vedno dovolj.
Po tebi in Alekseju ga nihče več ne išče. –Alekseju?
"Tata."
Si kdaj iskala svoje starše? Biološke.
Mama me je pustila na ulici kot smet.
In ti? –Uničili so mi rojstni list, pa sem si naredila svojega.
Moji starši še vedno živijo v Ohiu.
Sestra se je odselila na zahod. –A tako? –Profesorica znanosti si.
Ampak zaradi sina delaš s krajšim delovnim časom.
Tvoj mož pa obnavlja hiše.
To ni moja zgodba. –Katera pa je?
Nisem si dovolila, da bi razmišljala o tem.
Si si kdaj želela otroke?
Jaz bi imela psa.
Kam boš šla? –Ne vem.
Pravzaprav se nimam kam vrniti. Kamor me bo vodila pot.
Nikar. –Kaj? –Namenila mi boš nekaj junaških besed. Čutim to.
Ne znam z besedami.
To bi bilo bolj povabilo.
Da poiščeva Rdečo sobo in ubijeva Drejkova? –Ja.
Čeprav jo je nemogoče najti, on pa je preveč zvit, da bi ga ubili?
Ne bo mačji kašelj. –Ja.
Kljub temu bi znalo biti zabavno.
Ja.
Videla sem, kam je spravil ključe. –V zgornji predal zelene omarice.
Veš, da je to prvi kos oblačila, ki sem si ga kupila?
To? –Ja. Ti ni všeč?
Je iz vojaške trgovine? –Res ima veliko žepov.
Ampak jih uporabljam ves čas. In naredila sem še par izboljšav.
Pa že.
Utihni. Bistvo je, da nikoli …
Nikoli prej nisem imela nadzora nad življenjem, zdaj pa ga imam.
Želim početi stvari.
Všeč mi je tvoj telovnik.
Vedela sem. Kul je, ne? –Dober je. Ja, všeč mi je.
In vanj lahko vložiš toliko stvari, da sploh ne veš, koliko.
Še vedno ne vem, kje je Rdeča soba. Žal mi je.
Mislim, da poznam nekoga, ki ve. –Koga?
Potrebovali bova letalo.
Rekla sem, da potrebujeva letalo. –Nisi mi dala časa.
Niti denarja. Nimam letališča.
Mislila sem, da si najboljši. Pravi profesionalec.
Oprosti. Brezplačno stanovanje in doživljenjska oskrba s sladicami
niso po tvojem okusu? –Ne pusti se sprovocirati.
Malce me moti, da žali mojo strokovnost.
No, dal si mi generator, ki je crknil po šestih urah.
Še ti? Skupaj sta. –Občutljiv je. Zdaj vidim, zakaj ga držiš blizu.
Kje je ostalo?
Izvolita.
Kakšnih pet let jo že imam notri.
Kakšna je? –Suha. Zelo suha.
Zame postaja prenevarno.
S tem, ko ti prinašam stvari, pritegnem pozornost pristojnih.
Zato gredo cene gor.
Kaj naj bi to pomenilo?
Tvoj prijatelj, sekretar Ross, se do te mere vtika v moje zadeve,
da se mi nekateri stiki ne javijo več na telefon.
Sem zasebni dobavitelj.
Res si občutljiv. –Zelo nadležna si.
Oddolžila se ti bom.
Vsakič rečeš isto.
Torej imam jedrsko kodo.
Potem pa pride on.
Stotnik Amerika. –Amerika!
Končno je napočil čas za Rdečega varuha.
Primem ga za ščit.
Zreva si iz oči v oči. Pravi preizkus moči.
O, ne.
Ta tip misli, da me bo prebutal.
Torej tisti ščit, ki ga nosi s seboj
kot dragoceno otroško odejico … Nenadoma ga uporabim sebi v prid.
Vzamem ga in vržem skozi okno. In pobegnem.
Katerega leta je bilo to? –Ne vem. '83, '84, morda.
Stotnik Amerika je bil takrat še zamrznjen.
Praviš, da sem lažnivec, Ursa?
Aleksej Šostakov. Pošta.
Poglejte velikega medveda. Se boš zjokal, punčka?
Slavni Rdeči varuh.
Ko jim odpišeš, naroči oboževalcem, naj dodajo več masla.
Tukaj imaš. Vzemi.
Napad Rdečega varuha! Trobenta poje!
Danes je tvoj srečni dan, Aleksej.
Pojdi do vrat na južni steni.
Kaj ti je? Ne znaš brati?
Pojdi levo. Samo ne delaj scene.
Rdeči varuh beži!
Naredil si sceno, ne?
Kaj zdaj? –Odpeljali te bova stran.
Pojdi na najvišjo raven.
Zmigaj se, super vojak.
Ne bo mu uspelo. –Približaj me.
Imaš boljšo idejo?
Nataša …
Sploh ni pozerka.
Resno?
Oprosti.
Kaj delaš? Se šališ? Nazaj!
Odlično nama gre.
Ne.
Dovolj imam tega.
Joj.
Ne bi bila slaba smrt.
Recita, da je to dober znak za nas. –Zmigaj se!
Spravi nas od tu!
Počakaj!
To!
Malo pomoči.
Zbogom, kreteni!
To pa je bilo vznemirljivo.
Res sem ponosen na vaju.
Me ne slišiš? Že prav.
V redu.
Zakaj takšna agresija? Imaš tiste dneve v mesecu?
Ne dobivam menstruacije, idiot. Nimam maternice. –Niti jajčnikov.
To se zgodi, če Rdeča soba naredi histerektomijo.
Preprosto pridejo in iztrgajo vse tvoje reproduktivne organe.
Vstopijo noter in jih sesekljajo.
Vse je zunaj … –Že v redu! –Ne moreš več imeti otrok.
Ni ti treba opisovati tako klinično in nagravžno.
Hotela sem samo govoriti o jajčnikih, ampak tudi prav.
Veliko mi pomeni, da sta se vrnili pome.
Ne. Povedal nama boš, kako prideva do Rdeče sobe.
Poglej ju, samo posel. –Verjemi, to ni za užitek.
Mala Nataša, vsa indoktrinirana v zahodni program.
Odločila sem se, da grem na zahod, da postanem Maščevalka.
Bili so moja družina.
Res? Družina? In kje so zdaj?
Kje je zdaj ta tvoja družina?
Povej mi, kje je Rdeča soba.
Nimam pojma. Prav?
Z Drejkovom sta bila kot … –Drejkovom?
General Drejkov, moj prijatelj? Dal mi je slavo …
Prvi in edini super vojak Sovjetske zveze.
Lahko bi bil slavnejši od Stotnika Amerike.
Potem pa me pošlje v Ohio na to neumno misijo. Za tri leta!
Dolgočasno za znoret.
Brez zamere. Potem pa me zapre do konca življenja. Zakaj?
Zakaj bi me spravil noter? Veš, zakaj?
Ker morda želim govoriti o umirajočem stanju.
Morda zato, ker ne maram njegove frizure,
in povem nekaj priložnostnega na to temo. Mogoče hočem,
da Partija dejansko izgleda kot partija,
ne pa kot neka čemerna organizacija.
Ampak ne. Strpal me je v zapor do konca življenja.
Sam pa pobegne in se skrije. Sploh nisem tisti, ki …
Nisem jaz tisti, ki mu je ubil hčerko.
Odlično. Ga lahko zdaj vrževa skozi okno?
Počakaj, da se še malo dvignemo.
Zakaj ne vprašata Meline, kje je?
Čakaj, mame Meline? –Mislili sva, da je mrtva.
Ne moreš kar tako ubiti lisice.
Bila je znanstvenica, strateginja. Jaz sem bil samo mišica.
Za Drejkova je delala veliko več kot jaz.
Hočeš reči, da Melina danes dela za Rdečo sobo?
Dela na daljavo zunaj Sankt Peterburga.
Nimamo dovolj goriva, da bi prišli do tja.
Ne, v redu je. Uspelo nam bo. –Tudi prav.
Morali bi vzeti letalo Maščevalcev.
Prisežem, da če bo rekel še kakšno besedo, ga bom nalomila.
Nataša. Nataša …
Počakaj. Nekaj bi te rad vprašal. Pomembno je. –Kaj?
Me je kaj omenil? –Kaj?
Me je kaj omenil? Ko sta si izmenjala vojne dogodivščine …
Kdo? O kom govoriš? –Stotnik Amerika.
Moj veliki nasprotnik v tem gledališču geopolitičnega spopada.
Ne toliko sovražnik, bolj kot tekmec.
Vedno sem mislil, da obstaja veliko medsebojnega spoštovanja …
Dvajset let naju nisi videl, pa me zdaj sprašuješ o sebi?
Čemu ta napetost?
Sem naredil kaj narobe?
Resno sprašuješ?
Rad sem vaju imel, dekleti. Naredil sem vse, kar sem lahko,
da uspeta in izkoristita svoj polni potencial. Vse se je izšlo.
Vse se je izšlo? –Ja. Zate se je.
Zaključili smo z misijo v Ohiu.
Jelena, postala si najboljša morilka, kar jih je svet kdaj videl.
Nihče ne more meriti tvoje učinkovitosti in brezobzirnosti.
In Nataša …
Nisi samo navadna vohunka, ki ruši režime in uničuje imperije.
Ti si Maščevalka.
Obe sta pobili toliko ljudi.
Vajini knjigi bosta prepojeni z rdečo krvjo.
Ne bi mogel biti bolj ponosen na vaju.
V redu je, spusti me zdaj. Grozno smrdiš.
Smo že tam? –Pravi čas bosta izvedeli.
Rahlo desno.
Naravnost. Desno.
Rahlo desno. Odlično, ljubica.
Ja, odlično. Čudovito, ljubica.
Nazaj v hlev na varno. Gremo, hitro.
Ljubica, doma smo.
Pridita, dekleti.
Dobrodošli v mojem skromnem domu. Počutite se kot doma.
Spijmo kaj.
Ničesar ne poskušaj. –Le odložila bom orožje.
Imaš tu kakšne pasti, za katere bi morala vedeti?
Nisem vzgojila svojih deklet, da bi padli v past. –Sploh naju nisi vzgajala.
Morda. Če pa si se omehčala, to ni bilo takrat, ko si bila z mano.
Pijmo.
V redu.
Še vedno mi je prav.
Mojbog.
Niti enkrat ga nisem oprala. Pridi nekaj spit.
Vstanite, delavci odrešenja!
Družina je spet skupaj.
Glede na to, da je bila naša družina izmišljena prevara, ki je trajala tri leta,
mislim, da tega izraza ne moremo več uporabljati, kajne?
Strinjam se. To se bo zgodilo … –V redu. Ponovno snidenje torej.
Takoj želim nekaj povedati.
Niti za en dan se nisi postarala.
Prav tako si lepa in voljna kot tisti dan, ko so si izmislili najin zakon.
Ti pa si se malo zredil, toda vseeno dobro izgledaš.
Ravnokar sem prišel iz zapora.
Veliko energije imam. –Prosim, ne delaj tega!
Torej, to se bo zgodilo … –Nataša, ne drži se krivo.
Nisem kriva. –Si. –Nisem.
Imela boš grbo.
Poslušaj svojo mamo. –Mojbog … –Pokonci!
Dovolj je bilo. Vsi po vrsti. –Nič nisem rekla. Ni pravično.
To se bo zgodilo … –Nočem jesti.
Pojej kaj, Jelena. Za božjo voljo.
Povedala nam boš, kje je Rdeča soba.
Kot takrat, ko si jima rekel,
da lahko bedita vso noč, da bosta videli Dedka Mraza.
Zakaj? Tisto je bilo zabavno. "Dekleti, skozi dimnik bo prišel."
"Kje je?" Počakajta ga, in ko ne bo več piškotov,
potem bosta vedeli, da je tam. Želim, da sledita svojim sanjam.
To ni pametno. –Sezita po zvezdah, dekleti.
Iskanje Drejkova ni fantazija, ampak nedokončan posel.
Ne moreš premagati človeka, ki ukazuje po volji drugih.
Nikoli niste videli vrhunca tistega, kar smo začeli v Ameriki. Tudi ti nisi.
Nataša, bodi osredotočena. Delaj, kar hočeš.
Vstopi.
Je ta prašič pravkar odprl vrata? –Ja. Priden fant, Aleksej. Priden.
Prašiča si poimenovala po meni? –Ne vidiš podobnosti?
Glej, sedi kot pes. Neverjetno. Pazite zdaj. –Malo čuden sem.
Nehaj dihati.
Vdrli smo v Severni inštitut v Ohiu.
To je bila fasada za znanstvenike OBOD-a.
V resnici so bili takrat Hydrini znanstveniki.
Skupaj s projektom Zimski vojak so secirali in dekonstruirali človeške možgane,
in ustvarili prvi in edini celični načrt bazalnih ganglijev.
To je središče spoznavanja. Samovoljni gibalni gibi, procesno učenje.
Nismo kradli orožja ali tehnologije.
Ukradli smo ključ za sprostitev svobodne volje.
Kaj delaš? –Dokazujem, da je znanost danes tako natančna,
da se anketirancu lahko naroči, naj preneha dihati,
njemu pa ne preostane drugega, kot da uboga.
Razumemo. Dovolj je bilo.
Brez skrbi, Aleksej bi lahko preživel še enajst sekund brez kisika.
Priden fant. Zdaj pa se vrni v hlev na varno.
Pojdi v hlev na varno.
Priden, Aleksej. Svet deluje na višji ravni, ko mu vladajo.
Drejkov je po vsem svetu ustanovil kemično umirjene agente.
Veš, na kom jih preizkušajo? –Ne vem. To ni moj oddelek.
Ne laži jima. –Ne lažem.
Drejkova arhitektka si. –In kaj si bil ti?
Če sem jaz njegova arhitektka, si bil ti njegov poslovni partner.
Ne, bil sem žrtev! Prodal mi je ideologijo.
Ustavi politiko. –Utihni! Bedak si.
Ti pa strahopetka.
Strahopetka si.
Naša družina nikoli ni bila resnična, zato se nimamo česa oklepati.
Gremo naprej. –Nikoli družina? V svojem srcu sem preprost človek.
In mislim, da sva bila za ruska tajna agenta kar solidna starša.
Imela sva naročilo in svojo nalogo opravila do popolnosti.
Koga briga? Ni bilo resnično. –Kaj? –Tisto ni bilo resnično. Koga briga?
Ne govori tega. Prosim, ne govori tega. Bilo je resnično.
Zame je bilo resnično. Ti si moja mati.
Bila si moja prava mati. Najbližje materi, ki sem jo kadarkoli imela.
Najboljši del mojega življenja je bil zlagan.
In nihče od vas mi tega ni povedal.
Tisti agenti, ki ste jih postavili po vsem svetu?
To sem jaz.
Ti si pobegnila. Drejkov je poskrbel, da se to ni več ponovilo.
Boš kaj rekla?
Ne. Ne dotikaj se me.
Jelena … –Ne.
Nisem vedela. –V redu je. Pogovoril se bom z njo.
Stran sem šla, ker nočem govoriti.
V redu je. Lahko samo sediva.
Samo sediva.
Kam greš? –To bom naredila sama. –Ne, ne boš preživela.
Ko bi ti vsaj lahko verjela, da ti je mar.
Nisi niti prva mati, ki me je zapustila.
Nisi bila zapuščena. Program te je izbral
za oceno genetskega potenciala dojenčkov.
Ugrabili so me? –Mislim, da so se strinjali. Družina te je prodala.
Toda tvoja mati te ni nehala iskati.
Tako kot ti, je bila neizprosna.
Kaj se ji je zgodilo?
Drejkov jo je dal ubiti.
Njen obstoj je grozil, da bo razkrila Rdečo sobo.
Običajno dejanja radovednega civilista ne bi upravičila usmrtitve,
toda, kot rečeno, bila je neusmiljena.
Vsak dan v življenju sem razmišljala o njej.
Ne glede na to, ali sem si to priznala ali ne.
Spoznala sem, da je najbolje, da se ne oziramo v preteklost.
Zakaj si potem shranila to?
Spominjam se tega dne.
V enem dnevu smo se slikali za božič,
Zahvalni dan, velikonočne in poletne počitnice.
Različna ozadja.
Vedela sem, da so vsa darila pod drevesom samo prazne škatle,
vendar mi je bilo vseeno. Vsakega sem hotela odpreti.
Da bi bilo vsaj za trenutek videti resnično. –Nehajva s tem.
Zakaj to počneš?
Zakaj miška, rojena v kletki, teče na kolesu?
Veš, da sem šla štirikrat skozi Rdečo sobo, še preden si se rodila?
Te stene so vse, kar poznam.
Nikoli nisem imela izbire. –Ampak nisi miška, Melina.
Rojena si bila v kletki, vendar ne po svoji krivdi.
Povej mi, kako si obdržala svoje srce?
Bolečina nas okrepi.
Naju nisi učila tega?
Kar si me naučila, me je ohranilo pri življenju.
Žal mi je, že sem poklicala Rdečo sobo. Vsak trenutek bodo tu.
In tako lovim z očetom.
V tisti mali lopi je bil zelo hladen dan. Celo za Rusijo.
"Drži vodko ob ognju," mi je govoril oče. –Prosim, nehaj.
Prosim, prisluhni mi. –Nočem se pogovarjati.
Prosim. Obstaja razlog, da ti to govorim. Zaupaj mi.
Sežem po ribi.
Izgubil sem ravnotežje. Pljusk! Reka mi zmoči roke.
V tistem času se ozebline hitro pojavijo,
zato se mi je oče polulal po rokah. –Mojbog.
Urin ima 35°C, preprečuje ozebline.
V čem je smisel tega?
Saj veš, očetje.
Ne. Povedal si mi, kako dolgčas ti je bilo.
Da sem bila zate le naloga, služba, ki je nisi želeli opravljati.
Meni pa si pomenil vse.
Točno tako. Vseeno ti je.
Misliš samo na dneve, ko si bil še Crimson Dynamo.
Polno glavo te že imam.
Rdeči varuh je. –Pojdi ven. Ven!
Ne spomnim se,
da bi jokal.
Ko o ovdoveli njegovi nevesti sem prebral.
Nekaj dotaknilo se me je globoko v srce. Na tisti dan,
ko glasba preminula je.
Oni pa so zapeli:
Zbogom. –Zbogom … –Gdč. Ameriška pita.
S svojim chevroletom sem odpeljal se do nasipa,
ampak ta bil je suh. –Bil je suh.
Dobri fantje stari pili so viski rženi,
in zapeli: "To bo dan, ko smrt me srečala bo."
"To bo dan" …
Na tla.
Mislijo …
Žal mi je.
Ne čakajmo.
Zahtevam dovoljenje za pristanek.
Sprejem. Lahko pristanete na pomolu 5.
Melina?
Čez eno minuto bomo pristali. –Zakaj se potem še dvigamo?
Zdaj boš videl, kako se je Drejkov skozi vsa ta leta izogibal radarjem.
RDEČA SOBA
Mojbog. Poglej si jo.
Kako je bilo na družinskem snidenju? –Grozno.
So preveč čustveni in revni. –Tako kot v starih časih, ne?
Jelena Belova. Kaj pa ona? Bila je edina prizadeta, ne?
Kolikor vem.
Ti plini in protistrupi mi gredo že na živce.
V tem je težava. To moraš rešiti.
Ko me ni, moram paziti na devet prašičev … –Skrbim za tvoje prašiče.
Odstrani ji možgane. Poišči njeno šibkost.
Res si ne bi želela umreti na tak način.
Aleksej …
Kaj pa Romanov? –Ona je izdajalka.
Svojim je obrnila hrbet. Lastni krvi.
Nič ni imela. Dal sem ji dom in ljubezen.
Daj vanjo tisto reč, s katero se ukvarjaš. Svoje kemikalije.
Spremeni jo v enega od svojih prašičev.
Predstavljaj si, kaj lahko storim z Maščevalko pod svojim nadzorom.
Ne bi prej govoril z njo?
Ko pogledaš v oči otroka, ki si ga vzgajal,
tega ne more skriti nobena maska na svetu.
Dobrodošla doma.
Pomiri se.
Ne zlomi moje nove igrače.
Nataša.
Ne morejo nas rešiti.
Vedeti moraš, da mi je žal. Življenje sem dal za ideologijo.
Mislil sem, da sem zelo pogumen. Verjetno najpogumnejši.
Vendar nisem bil. Bil sem strahopetec.
Na Kubi, ko so mi te vzeli …
Nobena ideologija ni vredna tega.
Žrtvovati moraš samo …
Kako si to naredila? –Sama sem zgradila te celice.
Kaj?
Razlil sem svojo dušo, na drugi strani pa si bila ti?
Ja. Toda počakaj, na zvezi sem z Jeleno.
Jelena, jaz sem. Mami.
V pasu imaš skrit nož. –Kaj?
Kaj mi boste naredili?
Na desnem boku.
Ohranjajte jo pri zavesti zaradi lobanjskih zarez.
Mi nisi mogla povedati prej? –Ne bodi jezna.
Ni bilo časa. –Dekleti, imam težave s sluhom,
ampak Nataša, nekaj moraš vedeti.
Vedeti moraš, da mi je žal. Dovolj je bilo izgovorov, prav?
Življenje sem dal za ideologijo. Mislil sem, da sem pogumen.
Nimaš slušalke notri. –Kaj? –Ne, ne sliši te.
Nimaš slušalke. –Zakaj? –Ker to ni bil del načrta.
Kakšen pa je bil potem načrt? –Ko bomo notri,
bom aktivirala sledilnik, da me bo Ross lahko našel.
Saj se zavedaš, da si še vedno globalna ubežnica, ne?
Poznaš zgradbo. Gotovo obstaja način, da pristanemo.
Naroči jim, naj nas postavijo na ničelno raven.
Ko pridem ven, lahko aktiviram protokol pristanka,
in se spustimo v roku ene ure. Težava. Imam samo eno slušalko.
Dala jo bom Jeleni. –Kje ima stekleničke?
Verjetno v hladilniku. Drejkov še vedno nadzoruje svoje vdove,
zato jih moraš izpostaviti temu protistrupu. –Seveda. Preprosto.
Je to vaš načrt? –Moj načrt je, da te ubijem. –Živ sem. Kaj zdaj?
Kako je bilo ime moji mami?
Tam, kjer smo jo pokopali, je stalo drevo …
Rožnata češnja. Čudovita.
Pod njo pa je bil nagrobnik z vgraviranim njenim imenom.
Kako ji je bilo že ime?
"Neznanka."
Ne čutiš ničesar?
Kaj pa takrat, ko sem ti ubila hčerko?
Je to tvoj duh iz preteklosti?
Res?
Hvala, Nataša.
Podarila si mi moje najboljše orožje.
Pozdravi jo.
Ko je bomba eksplodirala, je skoraj ubila mojo Antonio.
Moral sem ji vsaditi čip v zatilje. V zadnji del glave.
Poglej jo. Težko jo je gledati, ne?
Sva že dva.
Vse vidi.
Vse zmore.
Popolna posnemovalka je.
Bori se kot vsi tvoji prijatelji.
Me sliši?
Kaj?
Želiš, da se počuti bolje?
Bi ji rada povedala, da ti je žal?
Na to bi morala misliti, preden si ji scvrla obraz.
Dovolj je tega sranja.
Loti se svojega dela. V kleti imam podgane. Pojdi.
Pojdi.
To je bila napaka. –Res?
Pravkar si odstranil edino stvar, ki bi mi preprečila, da te ne ubijem.
Potem pa poskusi. Naredi to.
Imaš vklopljeno varnostno stikalo?
Nimaš.
Poskusi z nožem.
V težavah si. –Kako me nadzoruješ?
Ne nadzorujem te, Nataša. Vsaj ne še.
Vendar obstaja feromonski lokot.
Vonj mojih feromonov ti preprečuje, da bi storila kaj nasilnega.
Res sem razočaran nad Melino. Škoda, da jo moram ubiti.
Daj no, če bomo samo pritiskali na gumbe in vdirali v računalnike …
Na to se ne spoznam, nimam kaj početi zraven.
Rad bi nekaj polomil.
Tam je nekaj, kar lahko polomiš.
Melina, če je to zadnjič …
Prekleto.
To je bilo nagravžno.
Dobro.
To je bil torej vaš veliki načrt?
Da Melina pristane Rdečo sobo in me skupaj predate oblastem?
Ne, ne.
PRISTAJALNI POSTOPEK PREKINJEN
Kaj pa sedaj? Me boš zložil v svojo patetično lutkovno točko?
Patetično? –Kako pa sam praviš temu?
Rekel bi … –Kdaj si se nazadnje pogovarjal z nekom,
ki ni bil prisiljen govoriti s tabo? –Trošila si moči v napačni vojni.
Prava vojna se je odvijala tukaj, v senci.
Nisi se boril v senci, ampak skrival v temi.
Resnična moč izvira iz neodkritega vpliva.
Če te nihče ne pozna, v čem je smisel? Ničla si.
Ničesar nimaš. –Na tem planetu je 50 ljudi … –Nehaj!
Ne govori mi, kdaj naj neham!
Če ti ne povem, kdaj se ustaviti, kako boš potem vedel, kdaj utihniti?
Daj, no. Misliš, da ne morem prenesti udarca?
Hudiča, kako si šibek. –Šibek?
Lažje je biti močan pred nemočnimi dekleti.
Verjetno ne bi bila tako hinavska, če bi se zavedala moje razsežnosti.
Sem lastnik tega sveta. Jaz. –Obupno si me želiš navdušiti.
Ne rabim te navdušiti. Nikogar ne rabim navdušiti.
Svetovni voditelji, pomembni ljudje odgovarjajo meni in mojim vdovam.
Kar poglej jih.
Ta dekleta so bila smeti.
Vržena na ulico. Recikliram te smeti.
In jim dajem namen.
Dajem jim življenje.
Melina, našla sem stekleničke.
Naletela sem na manjšo oviro.
Priti moraš do vdov.
Moja mreža vdov mi pomaga nadzorovati velesile.
Z enim ukazom lahko sprožim borzni zlom.
Z enim ukazom lahko zasejem lakoto četrtini planeta.
Moje vdove lahko začnejo in končajo vojne.
Lahko ustoličijo in strmoglavijo kralje.
Vse to nadzoruješ od tu?
In s tabo, Maščevalka, pod mojim nadzorom,
bom lahko končno stopil iz sence
in izkoristil edini naravni vir, ki ga je na svetu v izobilju.
Dekleta.
Vse iz te majhne konzole?
Ja.
Te to zabava? Zakaj se smejiš?
Nič osebnega, ampak …
Hvala za sodelovanje.
Tudi če poiščeš bazo podatkov in ti pokaže ključ,
mu ga ne boš mogla vzeti.
Drejkov že leta uporablja feromonsko ključavnico pri vseh vdovah. Tudi pri meni.
Dokler ga lahko vohamo, mu ne moremo storiti žalega.
Bom pač zadržala sapo. –To ne bo dovolj. Gre za osnovno znanost.
Nataša, da blokiraš receptorje v vohalnem središču, moraš prekiniti živec.
Lahko prenesem bolečino. Nisi bil dovolj močan, zato …
Bom morala dokončati sama. –Kaj nameravaš?
Prekinila bom živec.
Puško ima.
Melina!
Melina, miruj!
Pojdi na tla!
Točno to sem imela v mislih jaz.
Jelena, majhna sprememba načrta.
Uničila sem enega od motorjev, zato padamo v nadzorovan trk.
Fantastično. Grem k vdovam.
Ne.
Moramo iti.
Zdaj nisi več tako zgovoren.
Odvzel si mi otroštvo. Vzel si mi možnost izbire in me poskušal zlomiti.
Zdaj tega ne boš storil nikomur več.
Nihče ne gre iz sobe, dokler ni mrtva. Naj trpi.
Nočem vas prizadeti, in ve ne mene.
Si v redu? To mora boleti.
Štela bom do tri, prav? Oprosti.
Kaj bomo zdaj?
Zbežite čim dlje stran.
Zdaj so vse odločitve v vaših rokah.
Moramo od tu. –Najti morava Drejkova. Prideš? –Takoj za tabo.
Počakajte, nazaj moram!
PRENOS PODATKOV KONČAN –To!
Vidiš dekleti?
Ne!
Nazaj morava.
Izgubila sem nadzor.
Antonia.
Ne!
Odprla bom vrata. Preganjala me boš. V redu je.
Vem, da si še notri.
In ne bom te zapustila.
Jelena!
Na krilu je! Pojdite! Kaj še čakate?
Ne delaj tega! –Bilo je zabavno! –Ne!
Prav. Pa dajva.
Dovolj.
Žal mi je.
Je mrtev?
Mrtev je.
Jelena!
Jelena?
Obe sva obrnjeni na glavo.
Oprosti mi, sestrica.
Morala bi se vrniti pote. –Ni ti treba. Je že v redu.
Tudi zame je bilo resnično.
Hvala.
Sta cela? –Očitno je, da sem se poškodovala.
Bi kaj povedala?
Jaz bi samo zamočil.
Konjenica prihaja.
Približujemo se cilju, gospod.
Kakšen je tvoj načrt?
Pojdite, jaz bom ostala tu.
To je noro. Borili se bomo ob tebi.
Zadržala jih bom. –Nataša, skupaj smo tu. –Res si trmasta.
Pojdite. –Mojbog.
Sploh pa, če smo mi štirje lahko sodelovali,
potem obstaja upanje tudi za Maščevalce. Vsaj kanček.
Če že odhajaš, bi morala vzeti to.
Vem, da ti je všeč.
Šment.
Veliko žepov ima. –In to zelo praktičnih.
Vdove so razpršene po celem svetu.
Melina bo kopirala formulo,
ti pa jim povej, da je zdaj konec.
Vrnile ste se po nas. –Ne bomo vas zapustile.
Hvala.
Pazi nase. –Ne skrbi, saj znam poskrbeti zase.
Vem.
Ne skrbi, vzeli jo bomo s sabo. Pridi z nami.
DVA TEDNA KASNEJE
Si sploh kdaj pokonci?
Zaradi tebe sem bil v treh dneh v šestih različnih časovnih pasovih.
Res? Sestavljaš skupaj kose?
Kaj si mi prinesel tokrat? Na glavo obrnjeno kosilnico?
Vidiš, kaj ti lahko priskrbim z malo časa in denarja?
Povej, rad bi slišal. Dobro mi bo delo.
Navdušena sem.
Vedno si bil moj dober prijatelj.
Vsak si želi slišati to.
Kam boš šla?
Vse življenje sem mislila, da nimam družine.
Zdaj pa se je izkazalo, da imam dve. Ena je malo neurejena.
Spravila jih bom iz zapora, in poskusila zakrpati situacijo.
Prevod: Marinko
Pridi, Fanny.
HČI, SESTRA, MAŠČEVALKA
Oprosti.
Alergična sem na srednji zahod.
Sploh si ne predstavljam, kaj vse je naredila ta ženska.
Ne bi me smela motiti, ko sem na počitnicah, Valentina.
Te motim? Ne, ne. Tu sem, da se poklonim.
Moraš biti res obupana, da prideš sem.
V redu. –Rada bi povišico. –Sva že dve.
Verjemi, zaslužila si boš denar.
Tukaj imam tvoj naslednji cilj. Hotela sem ti ga osebno dostaviti.
Mogoče bi rada ustrelila človeka, ki je odgovoren za smrt tvoje sestre.
Srčkan je, kajne?