DORUL DE DOMNIȘOARA SMITH
Bla-bla, bla-bla, bla-bla.
Bla-bla, bla-bla, bla-bla, bla-bla.
Bla-bla, bla-bla... Încă nu s-a terminat ora, Alvin.
Alvin!
- Ce e? - Nu poți împacheta până nu-ți dau drumul!
- Nu! Nu împachetam! - Te-am văzut!
Nu, ați văzut cum organizam ghiozdanul, ceea ce diferă mult de la a împacheta.
Alvin, astăzi nu mă mai joc cu tine.
Vrei să vorbești despre ce v-am dat să citiți aseară?
Serios? Dacă vreau să vorbesc despre ea?
Da, după ce-mi scot ochii cu un creion.
Ce vi se pare amuzant la asta?
Nu știu de ce îl încurajați.
Alvin, dacă citești cartea, vei rămâne cu ceva.
- Am citit vreo 30 de pagini! - N-ai citit.
Păi, păreau a fi 30 de pagini. A fost atât de plictisitor!
Ajunge!
Vă rog, începe cineva să discute cartea?
Oricine?
Hei! Am așteptat soneria!
Nu soneria îți dă drumul, Alvin, ci eu! Acum, stai jos!
- Dar am repetiții. Trebuie să... - Nu-mi pasă!
Stai jos, sau te țin mai mult!
- În bancă, Alvin! Că de nu... - Bine.
Dar e atât de nedrept.
Nu mai pot...
Mă scuzați un pic?
Ea poate să plece, dar noi nu?
Vrei să n-o mai presezi?
S-a dus probabil să ia ceva, bine?
Se va-ntoarce repede.
Bine, poate c-a renunțat.
Dacă în 30 de minute nu-s acasă, mama se va speria.
Vezi? Vine acum!
Îmi pare atât de rău că v-am ținut aici.
Tocmai am vorbit cu dra Smith și nu se va mai întoarce.
- Ați concediat-o? - Nu, a plecat.
A zis doar că s-a terminat.
Acum, ridicați-vă, vă rog, părinții vă așteaptă afară.
Mă-ntristează plecarea drei Smith.
Atunci, n-ar fi trebuit să fii neascultător.
Știți ce? Întreaga clasă ar trebui să-i ceară iertare într-o scrisoare.
Să-i luăm flori sau un parfum.
Știți voi, să acopere mirosul ei.
Alvin, tu ar trebui să-ți ceri scuze.
Simon, eu sunt prieten cu dra Smith.
Alvin, cu tine vorbea tot timpul
și tu o tot întrerupeai.
Aia? Nu.
Așa discutăm noi. Îi place.
Da. Probabil de aceea te-a implorat să te oprești
înainte să plece din clasă.
Păi, da. Mai e și asta. Da. Văd ce spui.
„Îmi pare rău că n-am putut să-ți îndur orele plictisitoare.”
Alvin, nu așa îți ceri scuze.
Simon, nu mă judeca. Încă n-am terminat.
Dă-te doar la o parte, bine?
Așa scrii o adevărată scrisoare de iertare.
Simon, detectezi vreo mișcare?
- Încă nu. - Și ce dacă te vede?
Livrezi doar o hârtie.
Vai, Theodore, dacă mă vede va vrea să-mi vorbească.
Și toată munca depusă de Simon pe scrisoare
va fi de prisos.
Păi, tot va trebui s-o vezi cândva.
Nu vreau s-o văd până nu-mi citește scrisoarea.
Acoperiți-mă! Dacă nu mă-ntorc până la 0800...
Alvin, va dura 30 de secunde, bine? Nu-i mare lucru!
Simon, n-avem de unde ști ce voi întâlni.
Stați cu ochii în patru!
Acum vine Alvin E un agent secret
Face orice e parte din plan
Dacă are un plan, îl duce la capăt
Sigur îl duce la capăt!
Sunt sigur că drei Smith i-a plăcut scrisoarea mea... a ta,
și ne așteaptă chiar acum.
Bine, dacă-mi acordați atenția voastră, aș vrea să încep. Alo?
Unde e dra Smith?
Bine, liniștiți-vă, vă rog. Eu doar... Au!
Bine, bună lovitură.
Va fi cea mai tare oră! Ăsta-i un fleac.
Haideți, băieți! Lăsați-l!
Nu-ți face griji, te lovesc pe tine mai târziu.
Priviți.
Bună, copii.
Mă numesc Sergent Daniel Dopkins și sunt cel mai mare coșmar al vostru.
Mi-ai aranjat actele pe plac?
- Da, dle! - Bine. Ne vedem acasă.
- Da, tată. - Da, ce?
- Adică, da, dle! Da, dle! - E mai bine. Acum pleacă!
- Hei! Nu-ți uita cartea! - Of! Au, tată...
- E ceva amuzant? - Nu!
- Nu? - Adică, nu, dle.
- Atunci de ce râzi, zâmbărețule? - Doar mă gândeam...
Nu ești aici ca să ai gânduri!
Ești aici ca să fii mulat într-un cetățean integru!
Așa că stai în picioare și fă 20 de plieuri! Acum!
- Douăzeci de ce? - Plieuri!
Nu știți ce e un plie?
E ca o flotare?
Sunteți incorigibili! O flotare e pentru fătălăi.
- Ăsta e un plie. - Vreți ca eu să fac asta?
Vreau toată clasa să facă asta
până când nu mai puteți sta pe vârfuri! Acum!
- Încă o dată! - Nu mai pot!
Fă-o!
Nu mi-am mai antrenat niciodată partea asta a corpului!
Ar fi bine să o aduci înapoi pe dra Smith cât de repede!
I-am cerut iertare într-o scrisoare. Poate încă n-a citit-o!
- Mergem înapoi la ea după școală. - Fără vorbă! Încă zece!
Fără văietat! Încă zece la cele zece! Acum!
Zece... Fă-o! Opt, șapte, șase...
Nu, nu mă pune în așteptare!
Bine, acum ține de tine.
Spune-i că-ți pare rău că n-ai respectat-o și pentru că mereu perturbi...
Dar n-aș perturba dacă ea n-ar fi plictisitoare!
- Da, asta să n-o spui. - O poți face, Alvin. Haide.
Dră Smith?
Vă văd, dră Smith. Ați primit scrisoarea?
Simon, Theodore! Afară de acolo!
- Bună... - Bună...
- Dră Smith! - Pleacă, Alvin!
Pleacă? Nu-i prea frumos între vecini!
Nu suntem vecini. Pleacă de pe verandă!
Nu înainte să vorbim.
Nu! Pune-mă jos!
Au! Nu te agita! Te rețin dacă trebuie.
Dar e profesoara mea!
Nu mai e profesoara ta! E doar o femeie din oraș!
O doamnă oarecare care nu te place!
Stai la 30 de metri de casa ei! Așa spune legea.
Ți-am dus dorul
Îți place...
Ți-am dus dorul, dragă
De când ai plecat Am făcut foamete
Tu mă salvezi De la o viață monotonă
Poți spune că sunt nebun
Nu mă deranjează deloc
Pentru că, de fiecare dată Când mă părăsești
Mă învârt doar în cercuri
Nu știu unde mă aflu Îmi pierd tot controlul
Să-ți duc dorul e doar
E doar încă un lucru pe care îl fac
Și îmi pierd tot controlul
Pentru că îți duc dorul
Face cursuri de yoga în particular?
Da. Are o viață de vis de când nu ne mai predă.
Nu cred că se mai întoarce.
- Da, mulțumită lui Alvin! - Nu! Mi-am cerut iertare.
- Tu nu ți-ai cerut iertare niciodată. - Da, Simon a făcut-o.
Nu crezi că dra Smith știe diferența între cuvintele tale și ale lui Simon?
„Îmi pare rău că mă agit când nu se mai termină
ora despre lucruri inteligente stupide”?
Alvin, ți-ai ieșit din minți?
Eu îmi cer iertare, bine?
Scrisă în felul meu, bine? Oricum, am o surpriză pentru ea.
Ceva ce implică întreaga clasă. Așa îi va plăcea!
Da, văd că tot spui asta.
Mai încet. Avem doar o singură șansă!
Ce?
Haideți! Fiți atenți!
Când iese, îi vom cânta cântecul pe care l-am scris,
îi dăm scrisoare mea de iertare și gata! Ne va ierta!
- Au! Ceara îmi arde mâna! - Cheesy!
- Ray Ray, dă-mi lumânarea ta! - Nici gând!
Haieți! Vă rog! Fiți profesioniști. Începem!
Simon, eu n-am voie să mă apropiu de ușa ei, bați tu la ușă?
Ce am zis ziua trecută? Ce am zis?
La naiba, poliția! Să fugim!
Sunt la 30 de metri! Nu încalc regulile!
Nu încalci regulile?
Înțeleg, dar după cum văd eu,
perturbi liniștea publică!
Tu ești cel care perturbă! Eu doar încerc să-mi cer scuze.
Auziți, dră Smith?
Nu-mi pasă ce faci! N-ai voie să fii aici!
Ți-am explicat!
- Dră Smith! - Nu! Hei!
Vă rog, dră Smith!
Atenție!
- Ce clasă cuminte. - Bună, Bernice. Cum îți merge?
Bună, Danny.
Mai încercăm o dată?
Cine ar vrea să înceapă discuția despre carte?
- A, Alvin. - Mi-ai primit scrisoarea?
Da, dar acum nu discutăm despre asta.
Dar ți-a plăcut? De aceea v-ați întors?
Are cineva ceva de zis despre cele zece pagini?
Ador asta! Înapoi unde vă e locul, am revenit amândoi în acțiune.
- Iarăși prieteni! Facem ce ne place... - Liniște, Alvin!
- Da. Gata. Tăcut precum un șoarece. - Nu! Nu taci!
- E... - Ba nu, sunt tăcut.
- Nu! Nu taci! - Văd ce spuneți. Înțeleg.
Le explic celorlalți.
Alvin!
NEBUNIA DE MONȘTRI
- Uau! Ce film grozav a fost! - Foarte distractiv.
Pentru mine a fost un pic cam mult.
Scuze. Un pic prea mult? A fost înspăimântător!
Dacă vi se face frică, faceți ce fac eu.
Doar că are un dezavantaj.
- Scârbos! Eu luam de la tine! - Da, mai nou asta fac.
O numesc „găletire”.
De ați fi văzut ce fețe aveați!
Au fost clasice!
Brittany făcea: „Stop. Nu mai pot! Sunt speriată! Nu!”
Scuze, Eleanor, dar tu făceai: „Nu!”
Bine. Și cică tu nu erai speriat deloc!
- De aia? Te rog. - Și tu, Simon?
Nici tu nu te-ai speriat?
Brittany, știu diferența între realitate și ficțiune.
Britt, nu-ți face griji. Ești doar o copilă speriată.
Nu e vina ta. Suntem doar mai curajoși ca tine
Bine! Nu putem dovedi, așa că va trebui să vă...
Hei! Sunt de la compania de film. Aveți un moment?
- Sigur. - Super.
Avem o nouă campanie de marketing în care înregistrăm oamenii cu infraroșii
în timp ce se uită la filmele noastre,
ca să le prindem reacțiile când fac: „A!”
Stai o secundă. Ne-ați înregistrat în timp ce ne uitam la film?
- O am chiar aici. Vrei să vezi? - O, da!
- Scuze. Nu știu ce s-a întâmplat. - Nu face asta!
- Alvin! - Vai, ce neîndemânatic sunt astăzi!
Nu. Am stricat-o? Am stricat-o, nu-i așa?
Nu te teme.
E doar un cadou pentru participanți. Aici e cel cu videoul.
- Sunteți gata? - Da! Nu mai pot aștepta!
Hei! Veniți să vedeți!
Mami!
Ce târziu e...
Întârziem! Haideți! Mergem cu toții acasă!
Iată-mă! Arată bine.
Hei! Pizza gratis la noi acasă! Pizza gratis!
- Mami! - Hai să o oprim.
Oprește-o. Nu glumesc, Britt! Oprește-o!
Care-i problema, Alvin?
Nu vrei să vadă toți cât de frică nu îți era?
Încă o dată!
- Trebuie să-mi dai linkul! - Nu trimite!
Scuze, dar le-ați văzut fețele?
Erau: „Vai de mine. Sunt atât de speriat!”
Uau! Nu-i așa ce tare v-ați speriat?
Nu credeam că vă speriați așa tare.
Deci, pizza era doar o glumă, nu?
De ce a trebuit s-arate tuturor? Probabil va deveni viral.
Da, probabil glumeați. Probabil nu e nici o pizza.
- Nu? - Of, Simon.
- Nu va deveni viral. - Dar este pizza, nu-i așa?
Crezi că va deveni video viral?
- Nu! - Nu!
Vă rog, îmi spune cineva dacă este pizza?
Să vedem. Bine, „veverițe speriate”.
Da, iată-l. Uploadat acum o oră, și are...
Doar zece vizualizări. Mulțumesc!
Da! Doar zece vizualizări!
Bine, acum putem să uităm de momentul ăsta umilitor...
- Așteaptă. - Ce e?
Am reîmprospătat. Acum are 23 de vizualizări.
Te rog. Tot nu e nimic...
Am reîmprospătat din nou. Acum are 89 de vizualizări.
Bine, dar, știi, încă sunt sub 100.
- Două sute patruzeci și trei? - Două sute... Ce-i asta?
Cum... încetinește-o!
- E la 1024! - Simon, nu mai împrospăta!
Aia nu are nimic de a face!
Stând în umbră Așteptând să coboare soarele
Învăluit de întuneric Va ieși afară în noapte
Tremurând, dar e cald afară Căci știu ce vine după tine
Și apoi ce mă voi face? N-am nici o șansă, așa că mă bucur
De nebunia ta de monștri Nebunia de monștri
Nebunia ta de monștri
- Nebunia ta - Nebunia ta de monștri
Tu scoți monstrul din mine
Și va deveni urât
Oi fi eu rău Dar, recunoaște, mă adori
Dă-ți drumul la monstrul din interior
Nu te ascunde în întuneric Vreau să-ți văd nebunia de monștri
Cred că putem zice că videoul a devenit viral.
Trebuie să facem ceva, bine?
Deoarece, chiar acum, arătăm ca cei mai speriați, îngrijorați,
și înspăimântați oameni din lume.
Milioane de oameni știu acum despre asta! Așa că... Stai un pic.
Le vom face fetelor o mică surpriză
și le vom face pe ele să pară a fi cele mai mari fricoase din lume!
Am pregătit filmul.
Da, bine, Britt. Da. Sună bine! Bine, pa.
Da! Pornim! Bine, oameni buni, începe Operațiunea Nebunia de Monștri!
Știți ce aveți de făcut, da?
- Simon, ai pregătit camerele? - Mai mult ca pregătite, Alvin.
Șaisprezece camere cu infraroșii ascunse în toată casa.
După seara asta,
întreaga lume va vedea cât de fricoase sunt fetele,
și nu va mai vorbi nimeni despre videoul nostru!
Bună, fetelor. Ce bine e să vă văd în seara asta.
Cu toții arătăm... Adică, arătați bine.
Ești bine, Theodore?
Desigur. Mergem sus să vedem ce fac Alvin și Simon?
Chiar te porți ciudat.
Mergem sus să vedem ce fac Alvin și Simon?
- Tocmai ai spus asta. - Bine, au sosit!
Bună, băieți. Voi ce faceți?
E așa ciudat. Tocmai am primit o știre:
s-a văzut în vecini un fel de creatură.
Și au spus că părea a fi jumătate om, jumătate lup.
Vai, nu! Poate ar trebui să...
Poate ar trebui să... Of! Replica!
A, da.
Să plecăm!
- Of, Doamne! - Bine, Theodore, ce-ai pățit?
Nimic. Tu ce-ai pățit?
Să lăsăm baltă chestia cu: „Tu ce-ai pățit?”
Nimeni nu are nimic, bine?
Să ne uităm doar la filmul de groază.
- Trebuie să mă duc la baie. Vin imediat. - Da, și eu
- A, să întrerup filmul? - Nu!
Priviți în continuare, distrați-vă. Lipsim doar o secundă.
Nu! Poveștile erau reale!
Și... iată-l și pe Swampy, din Nebunia de Monștri!
Hai, Alvin. Știm că tu ești.
Nu-l cunosc pe acest Alvin de care vorbești,
dar dacă-l aduci, vom face bine să ne prezentăm.
Hopa.
Bine, acum e doar trist.
Vă puteți opri. Știm că voi sunteți.
Da. Ajunge. Opriți-vă.
N-am fost noi.
Opriți-vă. Nu mai e amuzant.
- N-am fost noi. Serios, n-am fost noi! - Spune adevărul!
Îmi e atât de frică!
- Unde a dispărut? - Te rog, Alvin! Te rog, oprește-te!
Ești mai curajos decât noi, bine? Ai câștigat! Doar să te oprești!
Dar...
A dispărut!
- Ce se întâmplă? - Nu știu. Theodore! Hai aici!
Când o să te înveți minte, Alvin? Nu te pune cu fetele!
Da, fraierilor.
Cum Rory lucrează la studio, are acces la toate costumele adevărate.
Sper că nu v-am speriat prea tare.
- Sunt bune. - Dar cum rămâne cu Eleanor?
Vai, nu! Nu lăsați monștri să mă prindă!
Dar... Cum? Era un... ?
Cum am știut?
Adică, dacă nu punem la socoteală actoria și costumele ridicole?
Să zicem doar că ne-a spus o păsărică.
Da, și presupun că acelei păsărele îi place pizza.
Vai, sunt foarte bune.
Așadar, am înțeles că ați înregistrat totul, nu?
Simon, repede! Șterge videoul!
Am făcut o copie și am trimis-o pe emailul nostru.
- Sunt bune. - Da, știu că sunt bune.
Poți să-mi dai drumul?
Să știi că nu vom pune asta pe internet.
Dar dacă mai faci ceva de genul ăsta, va fi peste tot, Alvin.
Clar?
Alvin, toată treaba a-nceput
de la faptul că erai prea mândru să recunoști că te-ai speriat.
Alvin, toată lumea se sperie câteodată.
Bine, promit să nu-ncerc să vă mai speriu.
Știi, poate că va suna ciudat,
- ...dar aș vrea să văd videoul. - Ce? Ți-ai ieșit din minți?
Vrei să te calmezi? Nu-l va vedea nimeni altcineva.
Bine... Dar chestia asta nu iese din camera asta!
Bine, e amuzantă.
Îmi pare atât de bine că nimeni din afara acestei camere nu va vedea asta.
Theodore, dai un pic mai tare?
- Bine. - Nu butonul acela!
- Theodore! Stop! - Care-i problema?
Nu e mare lucru, Theodore,
ai apăsat doar butonul „upload”!
- Cu care-l arăți întregii lumi! - Hopa.
Nu din nou!
Traducerea și adaptarea: Oana-Meda Pop