ÎNLOCUITOR TEMPORAR
Atenție, trec!
- Brittany, a fost... - N-am timp, Alvin!
- Brit! - Nu acum!
Bine. Aici e totul pentru ședința cu părinții.
De asemenea, sunt în conversație cu tipul cu aerul condiționat,
cu cel care repară tavanul și cel de la calculatoare.
Ești o eroină, Brittany. Ce m-aș face fără tine?
Mi-ar plăcea să mai aud cât de minunată sunt,
dar trebuie să duc dosarele astea profesorilor.
Haideți, măi! Ridicați-vă gunoiul. Și nu fugiți pe coridoare!
Nu fugiți!
De ce ai făcut asta?
Pentru că nu e voie să alergi pe coridoare, Brittany!
Tocmai am oprit alți trei elevi. Nu pot să fac excepție!
Ba da, poți! Eu lucrez pentru directoare!
Regulile astea sunt de la directoare!
Au! Glezna mea.
Cum te simți? Te doare?
- Da. Am o durere surdă în gleznă și... - Bine! Ți-ai făcut-o cu mâna ta!
De câte ori să vă spunem, copii?
- Nu fugiți pe coridoare! - Poate pot...
Poate poți să ce? N-ai auzit nimic din ce-a zis asistenta?
Gata, dră Smith. Sunt sigură că putem găsi un înlocuitor.
Slujba asta are ceva beneficii? Gen, mai mulți cartofi pai de la cantină?
Da! Sigur că pot fi asistenta directoarei,
dar nu-mi place să răspund la telefoane și clar nu notez mesaje,
dar voi sta aici.
- La dispoziția dvs.! - Nu!
- Dar eu... - Nu!
Alo, Brittany?
Nu pot să găsesc un înlocuitor. Te poți gândi la cineva?
Stați așa. Să-mi verific lista.
Jeanette!
- Jeanette! - Jeanette?
Nu mă gândisem la ea, dar dacă o recomanzi, bine.
Mulțumesc.
Așa, scuze. Am revenit. Alo? A...
Alo? A închis.
- Mulțumesc, Brit! - Pentru ce-a fost asta?
Pentru că m-ai recomandat să fiu asistenta directoarei.
Nu m-am gândit că aș face o treabă bună, dar asta-mi arată
că trebuie să am mai multă încredere în mine.
Tu ești asistenta directoarei?
Da. Am devenit datorită ție! Te voi face mândră de mine, Brittany!
Vai, nu! Ce am făcut?
Decorațiuni, notele elevilor, fișele de prezență.
Nu pot să mă bazez pe Jeanette să facă niciuna.
Ce e asta?
Par să fie coduri și parole. De unde e asta?
De ce ai făcut asta?
Bine, să o returnez lui SImon. Ce altceva mai trebuie făcut?
Am atâtea de făcut! Sunt atâtea de făcut!
Ce se petrece? Unde e toată lumea?
Toți părinții și-au retras copiii de la această școală.
Ședința cu părinții a fost un dezastru!
- Nu s-a organizat nimic! - Toți au venit la ora greșită.
Profesorii nu primiseră corect dosarele elevilor. Și gustările au fost groaznice!
Iar directoarea a fost concediată! Și eu am fost concediată, dar nu-mi pasă!
Și e numai vina ta pentru că ai recomandat-o pe Jeanette!
Trebuie să repar asta!
Dar cum să ajung la școală? Îmi va lua o eternitate. Ce?
Dacă iau drona lui Simon, aș ajunge la scoală cât ai zice pește.
Deci, tot ce vreau să știu e când pot s-o conduc singur?
Nu! Mi-ai spus că dacă te duc cu ea, nu mă vei mai întreba.
Nu întreb despre seara asta. Întreb despre mâine seară.
- Pot s-o conduc singur mâine seară? - Să mă gândesc. Nu!
Să mă mai gândesc o dată. Nu!
Stai să mă mai gândesc încă puțin. Nu!
- Atunci, când? - Niciodată. Nu mai întreba.
Te rog, Simon! Promit să am grijă de ea!
Sper că ăsta e codul bun.
O, da!
O, nu!
Cum aterizezi?
Pe-aproape.
Ce?
Vai, nu!
Ei bine, ar trebui să fie bine.
Îți spun, nu am luat-o! Cum să fi intrat?
Ți-am spus: „nu”, dar, m-asculți? Nu?
Și pe deasupra, ai zgâriat-o!
Simon, ascultă-mă cu atenție. Nu ți-am luat drona stupidă!
Las-o baltă, Alvin! Și, apropo, mi-am schimbat parola,
așa că poți să-îi iei gândul de la a o mai lua vreodată!
Alvin și Simon se ceartă urât din ceva cauză.
Da, îmi închipui.
Vreau să-ți mulțumesc iar, Brit.
Directoare nu-i vine să creadă cât de bună sunt!
Minunat.
- E cineva? - Bună. Ce mai faci?
Dave vrea să vă invite să luați cina cu noi.
Mergeți voi. Sunt prea obosită.
Bine, codul lui Simon pentru seiful din dulap.
Da!
E atât de dezorganizat!
Va trebui să mă plătești pentru că mi-ai lovit rucsacul cu reacție!
Nu plătesc. Nu l-am luat, așa că nu l-am lovit!
- Serios? Atunci, cine? - De unde să știu eu?
- Îmi schimb toate parolele! - Bine! Fă ce vrei.
Of, minunat.
Alvin își lasă de obicei mașina chiar... Chiar aici.
Deci e ochi pentru ochi?
- Despre ce vorbești? - Serios?
Crezi că ți-am luat lucrurile, așa că-mi iei mașina?
Ce să fac eu cu mașina ta? Am o dronă, ți-amintești?
- Aici vine partea cu ochi pentru ochi! - N-ai una fără alta! N-am fost eu!
Ei bine, vom vedea, nu-i așa?
- Unde te duci? - La baie!
Nu știi Că pot să lucrez toată ziua și
Să mă întorc acasă, să continui treaba și Să mă trezesc mâine și s-o iau de la capăt
Să mă trezesc mâine Și s-o iau de la capăt, da
Nu mă pot opri, nu mă voi opri
Să lucrez toată ziua și toată noaptea Și nu mă deranjează
Că nu mi se pare greșit
Să trebăluiesc dincolo de miezul nopții
Că trebuie să fac totul
Muncesc din greu Ca să plătesc facturile și
Nu mă deranjează că am abilitățile
Trebăluiesc dincolo de miezul nopții Că am multe de dovedit
- Te duci să-mi iei lucrurile? - Nu? Te duci tu să mi le iei?
- Ți-am spus, nu ți-am luat lucrurile! - De aceea am convocat o întrunire.
Vă mulțumesc tuturor că ați venit.
Știu că ce vă voi cere să faceți e greu
și nu vreau să strâng nimănui mâna,
dar care dintre voi ne-a luat lucrurile?
- Foarte diplomat, Alvin. - Bine, toți facem greșeli câteodată.
Simon, cu siguranță.
A furat și a stricat proprietatea altora. Așa-i?
Nu, niciodată.
Ceea ce vreau să spun e că...
Ia te uită cine a hotărât să se prezinte.
Cineva de la școală reorganizează tot ceea ce fac
pentru ședința cu părinții!
Mi-a luat toată după-masa să fac să fie cum ar trebui.
Stai! Ce? Cine ar face asta?
Pardon! Asta e întrunirea mea!
- Of! - Așa, ne-am adunat pentru a discuta...
Eu am fost! Eu am fost, bine? E am făcut totul!
A trebuit. Îmi pare rău, voi plăti pentru toate pagubele.
Nimeni nu-ți va înțelege...
Dezordinea, Jeanette.
Păi, atunci...
- De ce m-ai recomandat? - Eu... ei bine...
N-am făcut-o.
Stai, Jeanette!
Sistemul ei m-a indus în eroare la început,
dar are sens odată ce-l înțelegi.
Îmi pare atât de rău. Nu știu ce să spun.
Să nu-ți fie jenă de sora ta.
A reparat calculatorul, tavanul și aerul condiționat.
E atât de deșteaptă.
Creierul ei doar funcționează altfel decât al tău
și ale meu.
Jeanette! Îmi pare atât de rău că te-amam acționat în spatele tău.
- Ai muncit din greu, sunt mândră de tine! - Mersi, Brit.
Brit. Știu că iei vina pentru cineva.
Nu te puteai mișca. Deci, nu puteai să o faci tu!
Uite, doar spune-mi inițialele lor.
Eu! E.U. Eu!
Elena? Nu, stai, of! Elena Urian! Desigur, eu...
Stai! Brittany! Ema Ulici? Emil Urzică?
CAPCANĂ PENTRU PĂRINȚI
Pleacă!
Ești un mincinos și o știm cu toții! Vreau să pleci!
Am încheiat scena.
E dintr-o nouă piesă pe care o scriu.
Stați! Nu mai faceți niciun pas!
Pe săptămâna viitoare, vreau să construiți un model de teatru.
Da, că viața vă e atât de vitregă!
Vreau să fiu foarte clar. Nu le puteți cere ajutorul părinților.
Acestea trebuie să fie modele construite cu mâinile voastre.
Dacă văd mâna vreunei mămici sau a unui tătic în modelul vostru,
adio cu voi, așa să m-ajute Dumnezeu! Am terminat scena.
Deci, ce teme ai pe diseară, Bo?
Trebuie să construiesc un model de teatru pentru ora de teatru.
Aia nu va fi o problemă.
Voi cumpăra materialele și-l construim împreună sâmbăta asta.
Trebuie, tati? E o petrecere la care vreau să merg.
Ei bine, n-aș vrea să ratezi o petrecere!
Așa că îl voi construi singur.
Nu uita! Vreau nota 10.
Numai notele cele mai mari pentru tine, fiule!
Stai. Tatăl tău îți construiește modelul?
Îmi face toate temele. Cum altfel să iau note mari?
Dar dl Dodson a spus să nu primim ajutor de la părinți!
- A, aia? La mine nu se aplică. - Ba da!
Ba nu! Și nu ai ce să faci legat de asta!
În niciun caz!
- Nu te ajut cu modelul! - Mersi, Dave! Ești cel mai tare!
Alvin, am spus nu.
Știu că doar spui asta pentru că ai tendința să spui nu
din obișnuință.
E reflexul ăsta prost pe care-l ai oricând cer ceva.
Dar tot negativismul ăsta nu-ți face bine.
Alvin, dacă te-aș ajuta tot timpul cu temele,
ți-aș răpi ocazia să înveți singur.
Te rog, răpeștemi-o! Doar de data asta!
- Nu! - Dar Bocarter va lua nota 11!
Nu-mi place să intervin, dar nota aia nu există.
Nimeni nu te-a întrebat!
Hai, Alvin, și tu poți să iei 10. Dar pe propriul merit.
Te pot ajuta, Alvin. Am niște lipici și vopsea.
Mersi, Theodore, dar am nevoie de ajutorul lui știm-noi-cine-care-spune-nu-mereu.
Da știm-noi-cine a spus deja că nu te ajută.
Până știm-noi-cine spune „da!” Și cred că știu un mod
să-l fac să se răzgândească.
Cum?
Dave e un rău!
Părinții să-și ajute copii! Dave e un rău!
Părinții să-și ajute copii!
- Dave e un... - Theodore, treci înăuntru.
...rău.
Bine, Alvin, câștigi.
- Ai auzit, Theodore? Am câștigat! Da! - Da!
Vai, Dave. Mulțumesc! Am știut că te vei răzgândi.
Și nu uita, faptul că mă ajuți te face un tată mai bun.
Deci, când începi să-l construiești?
Nu, Alvin, tot va trebui să construiești singur modelul.
Dar voi vorbi cu tatăl lui Bocarter și-i voi cere
să nu-l ajute pe Bocarter. Sunt sigur că va înțelege.
Cum e ăsta un câștig pentru mine?
Așa că, cred că e cel mai bine, ca părinți,
să le lăsăm suficient spațiu copiilor noștri să învețe și să crească
și să facă lucruri pe cont propriu.
- Sunt perfect de acord. - Sunt atât de ușurat că gândești așa.
Tu să faci ce crezi că trebuie, iar eu voi face ce cred eu.
Stai! Tot îți vei ajuta fiul?
Aș fi un părinte rău de n-aș face-o.
Spui că-s un părinte rău?
Ei bine, Alvin pare să cam dea de bucluc.
- Ăla e modelul tău? - Da, e, dacă chiar vrei să știi.
- De ce nu-l asamblezi? - L-am asamblat. Și a căzut! De două ori!
Cum îndrăznește să spună că-s un tată rău?
Eu? Nu eu sunt cel care-i face toate temele fiului!
Probabil încă îi leagă lui Bocarter șireturile!
- Deci, discuția nu a mers bine. - N-a fost nimic de discutat!
N-am mai întâlnit un om atât de absurd! Atât de...
- Enervant? - Da!
- Sună a om rău! - Exact asta e! Un rău!
Nu te voi lăsa să lupți singur, Alvin.
Vom construi modelul împreună!
Da! Da! Dave, cel mai tare tată dintotdeauna!
Fii atent, Bocarter!
Minți luminate Veniți aici și ascultați
În seara asta nu e loc de indecizie
E acolo, chiar printre rânduri
Și știu , putem afla Răspunsul, răspunsul
E chiar în fața noastră Câștigătorul, câștigătorul
Poate să fie noi toți
Avem tot ce ne trebuie
Împreună cu toții, împreună
Împreună cu toții acum, împreună
Împreună cu toții, împreună
Împreună cu toții acum, împreună
- Hei, nu e rău. - Dar e mai bun decât al lui Bocarter?
Păi, nu avem cum să aflăm.
- Sau e? - Sau e?
Bine, băieți! Pornim operațiunea Învinge-l pe Humphrey!
Dave, situația a scăpat de sub control. N-ar trebui să-l ajuți pe Alvin la temă!
Simon, ai perfectă dreptate. Vii, Theodore?
Da!
Așa, am baza inamică în vizor.
Pitulice Unu, vezi ceva mișcare?
Dave, tu ești ăla!
A, scuze. Nu văd nimic.
Dave, folosește aparatul de transmisie-recepție!
- Sunt chiar lângă tine, Alvin. - Repet, Pitulice Unu:
Folosește aparatul de transmisie-recepție!
Da, SImon mi-a spus că așa se va întâmpla.
Niciun semn de viață. Baza pare goală.
Bine, echipă de atac, suntem gata de atac!
Nu intrăm prin efracție, Alvin!
Bine, liniște toată lumea! Vorbește coordonatorul atacului, da?
Nu intrăm prin efracție nicăieri! Și, Dave, ce problemă ai?
Nu te pricepi la transmisie-recepție, iar acum stai în dubiu?
Fii mai bărbat!
Tot ce ne trebuie e să aruncăm o privire înăuntru și să vedem cum le arată modelul.
Echipa de atac! Rămâneți pe loc! Am inamicul în vizor!
- Mă duc să verific ceva. - Nu, Alvin, nu!
Am construit până și masa asta rotativă ca să ai o perspectivă de 360 de grade.
E așa de tare, tată!
Avea becuri, Dave! Modelul lui Bocarter avea becuri.
Pe lângă el, modelul nostru pare construit de pui de maimuță!
- E doar un lucru de făcut. - Desigur! Distrugem modelul lui Bocarter!
Ă, nu.
Să-l răpim pe Bocarter și să-l facem să rateze ora?
- Nu! -Ce? Să-i răpim tatăl?
Nu, Alvin! Construim un model mai mare și mai bun.
Să ne punem pe treabă!
Uau!
- Aia e de bine sau de rău? - Uau!
- Ce zice? - Zice că modelul nostru e super!
Bocarter va fi învins!
Da!
- În mod normal, nu pârăsc. - Da, înțeleg.
- În mod normal, n-aș fi aici. - Sigur, înțeleg.
În mod normal, n-aș trăda niciodată un coleg.
Bocarter! Am spus că înțeleg! Acum, treci la subiect!
- Tatăl lui Alvin îl ajută cu tema! - Și de unde știi?
I-am văzut spionându-mă, așa că i-am spionat și eu.
Înțeleg...
Ni s-a atras atenția că l-ai ajutat pe Alvin să-și construiască modelul.
- E adevărat, David? - Da. L-am ajutat.
Mă simt îngrozitor, dar vina e numai a mea.
Vai, ce plasă complicată țesem când plănuim să înșelăm!
Ajunge, Floyd.
Îmi pare rău, Alvin. N-ar fi trebuit să ajut atât de mult.
- M-a enervat tatăl lui Bocarter. - Mai ai timp să faci un model.
- Poți să nu te mai strecori pe lângă noi? - Zic numai.
Scuze!
Să mai încercăm o dată.
Iar asta... asta e chestia aia, arcada.
Pe vremea grecilor și a romanilor însemna literalmente
„chestie curbată mișto”. Mulțumesc.
Spune-mi adevărul, Bocarter. Cine ți-a construit modelul?
A, păi, ă...
- Tata. - Vedeți?
De aceea iese în evidență modelul lui Mildred.
Arată groaznic. L-a construit ea și se vede.
De fapt, m-a ajutat mama.
Of, serios, Mildred!
- Pe mine m-a ajutat sora mea. - Și pe mine.
- Mie mi l-a făcut Tim de la bricolaj. - Gata! Pe cine nu l-a ajutat părinții?
Pe mine nu m-au ajutat!
De data asta, Alvin, te cred.
Un 10? E minunat, Alvin!
Am luat un 10 pentru că l-am făcut singur.
Dar, nota mea finală a fost șapte... cu minus.
Totuși. L-ai făcut singur.
Dave, dacă tot l-ai ajutat pe Alvin cu proiectul pentru școală,
mă poți ajuta cu al meu?
Dave. Nu-ți face griji. Mă ocup eu de asta. Uite, Theodore.
Chestia e să faci chestiile singur.
Te lupți, încerci iar și iar. Toate alea. Dar, dacă nu poți,
atunci cauți pe cineva să o facă în locul tău.
Alvin!
Traducerea și adaptarea: Oana-Meda Pop