‫שימו לב, אנחנו באים‬
‫עבר קצת זמן, אנחנו חוזרים בגדול‬
‫תתכוננו לכייף‬
‫יהיו אקשן ושיגועים‬
‫אנחנו הצי'פמאנקס‬
‫אלווין, סיימון, ת'יאודור‬
‫- הגינה של ג'נט -‬
‫והרי לכם. זה קל, בריא‬
‫והכי חשוב, זה טעים להפליא.‬
‫אוף. אני לא חושבת שעשיתי את זה טוב.‬
‫אולי לא.‬ ‫-קשה לומר.‬
‫לפני תום התוכנית,‬
‫נבקר בגינה שלנו ונראה איך היא מתפתחת.‬
‫וואו!‬
‫גידול עצמאי של מזון‬
‫הוא דרך קלה וחשובה לעזור לכדור הארץ.‬
‫יש לי רעיון מעולה!‬
‫סיימון, אני מצטערת.‬
‫אתה בסדר? רציתי לשאול משהו.‬
‫זה זמן טוב?‬ ‫-לא, ג'נט.‬
‫המנהלת התלוננה שהכול מתקלקל,‬
‫המזגן, החימום, מערכת האוורור,‬ ‫אפילו הפעמון!‬
‫אז בטיפשותי הצעתי את שירותיי,‬
‫אמרתי שאוכל לתקן הכול והיא קפצה על ההצעה.‬
‫וואו, כן. זה רציני.‬
‫לא תצטרך לעזור בזה, אני מבטיחה.‬
‫אבל, צפיתי ב"מזון למחשבה"...‬
‫חשבתי שהפיכת ערימת הזבל הקטנה‬
‫שמאחורי בית הספר לגינת ירק‬
‫תהיה דרך מושלמת לתרום חזרה.‬
‫לא. מה מתאים יותר כצלצול פעמון? זה?‬
‫או זה?‬
‫זה נורא. שניהם גרועים.‬
‫כבר יש לי גינה בבית והאוכל כל כך מתוק‬
‫שרציתי שהכיתה תזכה לטעום מזה.‬
‫עונת הזריעה מתקרבת, אז צריך להתחיל מיד.‬
‫זו ערימה של זבל. זה מושלם!‬
‫אתה לא מסכים? סיימון? לא?‬
‫כן. בטח. מייד.‬
‫זה נהדר!‬
‫אז תדבר עם המנהלת ותקבל את הסכמתה?‬
‫בטח.‬
‫מצוין! אז תן לי מחר אור ירוק אם היא תסכים.‬
‫אין לי מושג על מה את מדברת, הנסיכה מדיאה.‬
‫אין פלא שהמיזוג לא עובד!‬
‫המאוורר מלא מוך ולכלוך...‬
‫מה זה?‬
‫סיימון! הכול בסדר?‬
‫כן!‬
‫לא להציץ. טוב, עכשיו!‬
‫אז? מה דעתכם?‬
‫וואו.‬ ‫-כן. וואו.‬
‫אני רוצה להפוך את הערימה הזאת לגינה.‬
‫אז למה את צריכה אותנו?‬ ‫-חשבתי שתוכלו לעזור.‬
‫אה, בסדר. בואו נעשה את זה!‬
‫מושלם! אז בזמן שאתם עובדים,‬
‫אני אפקח משם.‬
‫כן. זה לא יקרה. קח את חפירה.‬
‫השארתי את ליבי על האדמה‬
‫ידיי כואבות מרוב עמל‬
‫זרע גדל לפרח‬
‫אם רק ננסה נצליח‬
‫סופר את הדקות עד שנעוף‬
‫אני עובד כל היום, שובר את הגב בשמש הקופחת‬
‫אבל זה לא נורא כל עוד את לצידי‬
‫לא‬
‫יחד ניפול, יחד נקום‬
‫יחד נכייף‬
‫אין גבולות, לא רואה את קו הרקיע‬
‫אין דבר שלא אוכל לעשות‬
‫וואו, זה טעים כל כך!‬
‫אף פעם לא אכלתי משהו כל כך טעים.‬
‫ת'יאודור, זה תות!‬
‫זה טעים. זה טעים מאוד!‬
‫היי!‬ ‫-מה זה?‬
‫הפכנו את ערימת הזבל לגינה.‬ ‫-השטח היה פנוי?‬
‫כן. סיימון קיבל רשות מהמנהלת.‬
‫מה אתה אומר? יפה, נכון?‬ ‫-אני מעדיף ממתקים.‬
‫אנחנו משוחררים?‬ ‫-כן! בבקשה, לכו.‬
‫ת'יאודור, תגיד לדייב שאחזור בהקדם.‬
‫יש לי מלא דברים לעשות עבור בית הספר.‬
‫כולל תיקון הפעמון המטופש.‬ ‫-אוקיי.‬
‫שנעבור בגינה?‬
‫שדדו אותנו!‬ ‫-מי יעשה דבר כזה?‬
‫ארנבים, ציפורים, סנאים... ת'יאודור.‬
‫נגלה מי זה! אני מציע שנייסד משמר סודי.‬
‫זה מה שנעשה.‬
‫חברות צוות, אתן קו ההגנה האחרון.‬ ‫אתן שומרות הגן.‬
‫כשתהיו בעמדה, היו שקטות, היו ערניות.‬
‫נסו לזהות כל מי שמנסה לקחת את מזוננו!‬
‫מה התפקיד שלי?‬
‫רק התפקיד הכי מגניב.‬
‫אתה תהיה במרכז העניינים!‬
‫טוב, כולם להתייצב במקומות.‬
‫מה המקום שלי?‬
‫אתה פשוט עומד פה ונהנה מהעמדה המגניבה.‬
‫מהר כארנבון, לך לשם.‬ ‫-רגע, אתה רוצה שאהיה הדחליל?‬
‫כן! הדחליל הוא גיבור העל של הגינה.‬
‫הוא מגן הירקות.‬ ‫-אבל אני...‬
‫תפסיק לשאול שאלות ולך לשם!‬
‫חבר'ה, ראיתם איזה פורץ?‬
‫שום דבר.‬ ‫איש לא נכנס מהשער הראשי.‬
‫מה איתך, ת'יאודור?‬
‫ת'יאודור!‬ ‫-קישטה.‬
‫ת'יאודור, תתעורר!‬ ‫-מה?‬
‫יש לך תפקיד חשוב פה! אתה צריך לשים לב.‬
‫אני לא אוהב את העמדה הזאת.‬
‫די! תתנהג כמו דחליל גדול. הכול בסדר!‬
‫אוי, ציפורים!‬
‫תגרש אותן.‬
‫ת'יאודור, אתה צריך להפחיד.‬ ‫-טוב.‬
‫בחיי.‬
‫לכו!‬
‫אני לא רוצה לעשות את זה יותר!‬ ‫הציפורים בכלל לא פוחדות ממני.‬
‫בסדר, ת'יאודור.‬
‫כולנו נתחבא איתך בבוץ. טוב?‬
‫אוקיי.‬
‫כולם בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫חבר'ה! מישהו מתקרב. ראיתי פנס.‬
‫תתכוננו, חבר'ה. חזרה לתצורה.‬
‫תפסנו אותך!‬
‫אה... אבטחה?‬
‫ואתה, ת'יאודור. לקשור את עצמך לעמוד!‬
‫תספר לי מה הרעיון?‬
‫לא.‬
‫הם ניסו לשמור על הגינה של בית הספר!‬
‫מי אישר לכם להקים גינה?‬
‫את?‬ ‫-בהחלט לא.‬
‫לכו. נדבר אחר כך.‬
‫זהירות!‬
‫ג'נט!‬ ‫-אתה אל תגיד לי "ג'נט"!‬
‫למה אמרת לי שהמנהלת אישרה את הגינה?‬
‫על מה את מדברת?‬ ‫-מה?‬
‫אמרת שתשאל את המנהלת!‬
‫לא נכון!‬
‫בטח שכן.‬
‫ג'נט, היה לילה כששאלת את סיימון?‬
‫כן, אבל מה...‬ ‫-הוא מדבר בשנתו.‬
‫יאמר "כן" להכול אחרי עשר.‬
‫איך לדעתך קיבלתי את הקומיקס שלו?‬
‫לקחת את הקומיקס שלי?‬ ‫-כן!‬
‫כי אמרת שאני יכול.‬
‫כל עוד אשתדל ליצור קשר עם וולגריון‬
‫מהכוכב בלת'זר. מה שעשיתי!‬ ‫זו לא אשמתי שאין כזה כוכב.‬
‫זה נורא.‬
‫מתברר שאין לי אישור מהמנהלת.‬
‫טוב, בואו נשיג אישור.‬
‫לא יודעת. היא כעסה למדי. אולי היא לא תיתן.‬
‫תני לי שעה. אתיש אותה בקסמיי.‬
‫לא, אלווין. אנחנו זקוקים למבוגר.‬ ‫-כן, למישהו אמין.‬
‫בכתבה הבאה אציג לפניכם את ג'נט מילר‬
‫ואת צוות הגיבורים הקטן שעושים הרבה טוב‬
‫כשהם מגדלים פירות וירקות בגינתם‬
‫ממש כאן בבית הספר.‬
‫גינות כאלה יגרמו לשינוי חיובי בעולם...‬
‫ככה טוב יותר!‬
‫מה קרה כרגע?‬
‫ערימת הזבל תפנה את מקומה‬ ‫למכונות ממכר אוטומטיות.‬
‫איך אתה עושה את זה?‬ ‫-בקלות.‬
‫ביקשתי מאבא שלי שישלח‬ ‫שלוש מכונות אוטומטיות.‬
‫זה מה שאנשים רוצים.‬ ‫-זה לא מה שהם רוצים!‬
‫כיף, ממתקים!‬ ‫-זוז.‬
‫חבר'ה! לא להידחף בתור!‬ ‫-מגניב. תודה, חבר'ה.‬
‫נראה לי שהם כן רוצים.‬
‫אז כנראה לא נעשה את הכתבה.‬
‫ג'נט, גשי בבקשה למשרדי.‬
‫אני מצטערת שהגינה שלך נהרסה.‬ ‫-זה בסדר. אמצא משהו אחר לעשות.‬
‫גינות כאלה יגרמו לשינוי חיובי בעולם...‬
‫זה היה לפני חודשים ספורים.‬
‫אבל ג'נט לא התייאשה אחרי שהפסידה. לא.‬
‫היא חזרה, חזקה מתמיד,‬
‫והקימה ערוגות לכל שכן שחפץ בכך.‬
‫זהו, פחות או יותר.‬ ‫-ג'נט, זה מדהים.‬
‫ג'נט, זה נהדר. כל הכבוד!‬
‫תודה.‬ ‫-זוזו!‬
‫חבל שלבית הספר אין גינה משלו.‬
‫זה לא עובד!‬ ‫-גם זה לא!‬
‫תראו! הגינה גדלה אל תוך המכונה.‬
‫לא!‬
‫סליחה!‬
‫זה כל כך טעים!‬ ‫-אפשר אחד?‬
‫אני רוצה אחד!‬ ‫-תביא גם לי.‬
‫זה הפעמון החדש! שמעתם את הפעמון?‬
‫אפשר ללכת הביתה. אתם משוחררים.‬ ‫זה היה הפעמון החדש!‬
‫- מצא את המטמון -‬
‫כה חביב מצידך לעזור לי לסדר.‬
‫אני לא כאן מרצוני, גברת קרונר. תודי לדייב!‬
‫רגע. מה זה?‬ ‫-שום דבר.‬
‫המתכונים של סבתא קרונר.‬
‫אם אלה המתכונים של סבתא קרונר,‬ ‫היא הייתה שודד ים עם תוכי.‬
‫זו מפת אוצר!‬ ‫-אתה מדבר שטויות!‬
‫אקח את זה ממך.‬
‫לא! זו בטוח מפת אוצר.‬
‫נכון. אבל אתה לא יכול לקבל אותה!‬
‫רגע אחד.‬
‫אתה לא אמור ללכת הביתה עכשיו?‬ ‫אתה פה כבר שלוש שעות.‬
‫ונהיה פה עוד 12 שעות, אם צריך,‬
‫עד שנחלק באופן שוויוני.‬
‫טוב. הצעה אחרונה. אני רוצה 80 אחוז.‬
‫אני משווה את הצעתך האחרונה‬ ‫ומעלה להצעה האחרונה שלי: 50-50!‬
‫זה האוצר שלי, פרחח קטן, אז מגיע לי יותר!‬
‫לא, עמדת לזרוק את זה!‬
‫ואני הצעתי בנדיבותי לפנות את הזבל שלך,‬
‫בגלל זה המפה היא שלי.‬
‫אבל אמרת שדייב הכריח אותך לעזור.‬
‫כן? לא זוכר. אבל גם אם אמרתי...‬
‫שישים-ארבעים.‬
‫הנדיבות שלי תהרוג אותי. בסדר. סגרנו.‬
‫סיימון! ת'יאודור! לא תאמינו.‬ ‫יש לי מפת אוצר.‬
‫היי, איפה סיימון ות'יאודור?‬
‫מה יש לך שם?‬
‫זה? שום דבר.‬
‫שיעורי בית שרציתי שסיימון יעזור לי בהם.‬
‫לא שווה להסתכל על זה.‬ ‫-עזוב, שמענו הכול.‬
‫אנחנו יודעות מה זה, תראה.‬
‫לא!‬ ‫-קחו את זה!‬
‫תפסתי! בריט, מהר.‬
‫אעזור לך עם השיעורים.‬ ‫תראו את האיקס האדום בפינה.‬
‫זה בטח מסמן את מקום האוצר.‬
‫כמובן, האיקס האדום. מי היה מאמין.‬
‫תודה על המידע, קפטן ברור-מאליו.‬ ‫-נראה לי שאדע להגיע לשם.‬
‫הצילו! השודדות גנבו לי את מפת האוצר.‬
‫תני לראות.‬ ‫-לא.‬
‫אתה תחזיר את זה לאלווין.‬
‫לא נכון.‬ ‫-סיימון! אתה בצד שלי!‬
‫חבר'ה, אני לא בשום צד. תראו לי את המפה.‬
‫נראה מסובך.‬
‫נזדקק לכולם כדי לפתור את זה.‬
‫בסדר. אבל אני הקפטן! הקפטן זה אני!‬
‫טוב.‬
‫אנחנו עומדים לצאת למסע מסוכן.‬
‫ולא צריך לומר לכם שסכנות רבות אורבות לנו.‬
‫כן, המילה "מסוכן" הספיקה.‬
‫סיימון? אני הקפטן ואתה לא בצוות.‬
‫אתה לא יכול להעיר הערות.‬
‫לא תבוא איתנו, סיימון?‬
‫לא. אני לא יכול לחשוב על משהו מהנה פחות.‬
‫שמעו, אנחנו מבזבזים פה זמן יקר.‬
‫איפה מכשירי הווקי טוקי?‬
‫מי רוצה לשחק?‬
‫סיימון לא הרשה להשתמש בשלו,‬ ‫אבל אלה מצוינים.‬
‫לא הווקי טוקי של הדובון המדבר...‬ ‫סיימון, בבקשה!‬
‫לא.‬ ‫-אין בעיה.‬
‫כשנמצא את האוצר, סיימון, הדבר הראשון שנקנה‬
‫יהיה ווקי טוקי מגניב ועוד דברים שווים‬
‫שלא תזכה לשחק בהם. מה תגיד?‬
‫בסדר, חיילים.‬
‫תמורת מנת דבש, בכיף.‬
‫קדימה!‬
‫חכו!‬
‫חבר'ה, קדימה! להגביר את הקצב.‬ ‫-למה? אנחנו לא בתחרות.‬
‫את רוצה לקחת סיכון? את בטוחה‬
‫שגברת קרונר לא שכרה צוות נוסף?‬
‫שהיא רוצה שנתחרה בהם‬
‫וכשהאבק ישקע היא תשב לה על האוצר‬
‫ולנו לא יישאר כלום!‬
‫טוב, אתה פרנואיד באופן רשמי.‬
‫בוא, אלווין. זו הרפתקה.‬
‫התקרבו אליי‬
‫לא יודע לאן הולכים‬
‫אבל בסוף נגיע‬ ‫בואו, אראה לכם איך‬
‫קדימה אל היעד‬ ‫לא נתייאש‬
‫צעד ועוד צעד‬
‫אל הלא נודע‬
‫כל העולם לפנינו, הזמן קצר‬
‫ברוכים הבאים אל הלא נודע‬
‫מוכנים לצאת, הזמן מתבזבז‬
‫תמהרו, כדאי שתמהרו‬
‫ג'נט! אמרת שאת יודעת את הדרך.‬
‫אולי טעיתי בקריאת המפה.‬
‫בטוח טעית בקריאת המפה! עזבי.‬
‫בואו נלך בכיוון השני.‬
‫אל הלא נודע‬
‫כל העולם לפנינו, הזמן קצר‬
‫ברוכים הבאים אל הלא נודע‬
‫מוכנים לצאת, הזמן מתבזבז‬
‫תמהרו, כדאי שתמהרו‬
‫זה נראה כמו הסימן במפה.‬ ‫אבל יש פה רק מעגל של עצים.‬
‫שוב טעית בקריאת המפה?‬ ‫-לא. זה בטוח המקום.‬
‫תני לי את זה.‬ ‫-אבל אין אוצר!‬
‫אני עייף ורעב. אני רוצה ללכת הביתה.‬
‫חבר'ה, בואו.‬
‫בתור הקפטן אני אומר להתקדם.‬
‫לא חוזרים. מתמידים!‬ ‫זו דרכם של ציידי אוצרות.‬
‫אם זה היה קל, לכולם היה אוצר.‬
‫אבל אנחנו הולכים במעגלים כבר שעות!‬
‫אולי אין אוצר‬
‫וגברת קרונר המציאה את הכול!‬
‫אני מסכימה עם אלינור. בואו נלך.‬
‫אבל לא נוכל להשאיר את אלווין לבד ביער.‬
‫הוא יחזיק כמה דקות ואז יצטרף.‬
‫אל תדאגו לי!‬
‫ההרפתקן הזה לא נתקף פחד.‬ ‫וההרפתקן הזה לא מתייאש!‬
‫נהדר. עכשיו הפנס מת.‬
‫שלום? אתה...‬ ‫-מי רוצה לשחק?‬
‫שקט, טדי! חבר'ה, האם שומעים? עבור.‬
‫אני חוזר. שומעים אותי?‬
‫מה קרה, ת'יאודור?‬ ‫-אני דואג כי אלווין נשאר לבד.‬
‫ת'יאודור, הוא יהיה בסדר.‬
‫אם הוא יזדקק לנו הוא יתקשר בווקי טוקי.‬
‫נכון.‬
‫האם שומעים? מישהו?‬
‫כן. עבור.‬
‫חשוך כאן. אני לא יודע איפה אני.‬ ‫נפלתי למלכודת.‬
‫אלווין! תירגע.‬
‫התגלשתי אחרי שזרקתי את הפנס שלי על עץ‬
‫והכול החשיך!‬
‫אלווין! שחרר את כפתור הדיבור.‬
‫ומה הכי גרוע? אין שום אוצר!‬
‫שום דבר! רק ערימת בוץ.‬
‫אהיה תקוע בחור הזה לשארית חיי.‬
‫לא!‬
‫אני פה כבר כמה ימים.‬
‫אני לא יודע בביטחון.‬
‫איבדתי תחושת זמן, אבל... אה, עברו 37 דקות.‬
‫בכל מקרה, לא קל לחיות בחור אטום וחשוך.‬
‫אפשר להשתגע!‬ ‫-זה בטח כאן.‬
‫אני מתחיל לשמוע קולות.‬ ‫-אבל לאן הוא יכל ללכת?‬
‫סיימון, אני מתחיל להזות! ידעתי. אני משתגע.‬
‫אלווין, תירגע. זה אני!‬
‫סיימון, תגיד לי שזה אתה! אחרת אשתגע!‬
‫אלווין, זה אני, סיימון!‬
‫ואני.‬ ‫-ואנחנו!‬
‫תודה.‬
‫אלווין, אזרוק למטה סולם חבלים ופנס.‬
‫נוציא אותך משם.‬
‫חבר'ה! האוצר, הוא אמיתי! תרדו לכאן, מהר.‬
‫מה זה פה?‬
‫זה נראה כמו בקתת כורים ישנה.‬
‫מכרה? כמו מכרה יהלומים?‬ ‫-טוב, אולי.‬
‫רואים? כן קראתי את המפה נכונה!‬
‫כן! וגברת קרונר לא המציאה את הכול!‬
‫תראו!‬
‫זה האוצר!‬
‫אל תחששו. זו בובת סמרטוטים.‬
‫זה מקובע.‬
‫ת'יאודור, עזור לי.‬
‫מה זה היה?‬
‫נשמע כמו רוח רפאים.‬
‫רוצו!‬
‫זה מתמוטט!‬
‫מהר, קחו הכול!‬
‫אבל אין אוצר!‬
‫אלה תמונות יקרות מפז שלי עם בעלי האהוב.‬
‫הבקתה הייתה הסוד שלנו‬
‫אבל בגילי לא יכולתי ללכת לשם.‬
‫אז ארגנת שאנחנו נעבוד?‬
‫נתקעתי במערה חשוכה, את יודעת?‬
‫ללא תקווה. חשבתי...‬
‫שהלך עליי, בשביל כמה תמונות ישנות?‬
‫כן. תודה.‬
‫הו, יקירי...‬ ‫-טוב, בסדר.‬
‫גב' קרונר. אם זה משמח אותך כל כך, לבריאות.‬
‫איזה בזבוז זמן.‬
‫אני אפתח.‬
‫בדיוק האדם שרציתי לפגוש.‬
‫באתי להתנצל שהייתי... נחש ערמומי.‬
‫אני רוצה שתקבל נתח מהאוצר.‬
‫תודה, גברת קרונר!‬ ‫-אני נותנת לך את הבובה הישנה שלי, לילי!‬
‫לכל הרוחות.‬
‫גברת קרונר, אני לא חושב שזה הוגן...‬
‫נדיב ככל שיהיה, הבובה צריכה להיות אצלך.‬
‫בסדר. מה שתגיד.‬
‫אלווין, אני גאה בך מאוד.‬
‫כן, דייב. כי תמיד רציתי‬ ‫בובה ישנה, רקובה, מכוערת ומסריחה!‬
‫אלווין, כתוב באינטרנט‬ ‫שהבובה המכוערת והמסריחה‬
‫היא פריט אספנים ששווה הון!‬
‫גברת קרונר, חכי! שיניתי את דעתי.‬
‫אשמח לקבל את הבובה‬ ‫הישנה והמסריחה! גברת קרונר?‬
‫תרגום כתוביות: תמר בן יהודה‬