‫שימו לב, אנחנו באים‬
‫עבר קצת זמן, אנחנו חוזרים בגדול‬
‫תתכוננו לכייף‬
‫יהיו אקשן ושיגועים‬
‫אנחנו הצי'פמאנקס‬
‫אלווין, סיימון, ת'יאודור‬
‫- הזמן עף -‬
‫אלווין זומם משהו ואני אגלה מה זה.‬
‫מה יש לנו כאן. וואו, מעולה!‬
‫לאן הוא הולך עכשיו?‬
‫אוי, לא.‬
‫בריטני, מה נראה לך שאת עושה?‬
‫אני? אתה זה שהתגנב לכאן ראשון.‬
‫רק כי עקבתי... כלומר, חקרתי עניין חשוב!‬
‫עקבת אחרי סיימון. אבל מדוע?‬
‫כי הוא בונה מכונת זמן‬ ‫ואני רוצה לראות איך היא עובדת.‬
‫איך אתה יודע שזו מכונת זמן?‬ ‫-כי כשעקבתי...‬
‫כשחקרתי אתמול בלילה, מצאתי את זה!‬
‫מדהים!‬ ‫-כן, שמתי לב.‬
‫דינוזאור בפריס של ימינו?‬ ‫כולן התקלקלו כבר.‬
‫לכי. צריך לראות את זה בפעולה.‬
‫למה?‬ ‫-לא שזה עניינך,‬
‫אבל אני צריך לחזור בזמן ולעשות דברים אחרת.‬
‫מה למשל?‬
‫שוב, כשעקבתי... חקרתי,‬
‫פרצתי בטעות למחשב של סיימון‬
‫ומחקתי לו את עבודת הסמסטר.‬
‫מה?‬ ‫-באמת?‬
‫אהיה מקורקע לנצח אם לא אסדר את זה.‬
‫עכשיו הניחי לי! לאן הוא הלך?‬
‫הוא נעלם. המכונה מעלה עשן!‬
‫זה באשמתך!‬
‫מה? למה זה באשמתי?‬ ‫-למה זה באשמתך?‬
‫כי התגנבת וגרמת לי לצרוח!‬
‫ואז סיימון צרח‬
‫וכנראה נופף בזרועותיו ושבר את המכונה.‬
‫אבל תוך כדי הוא לחץ על הכפתור‬
‫שכנראה שיגר אותו בזמן!‬
‫אלווין, אם זה מה שקרה, אז זו אשמתך‬
‫כי אתה עקבת אחריו מלכתחילה!‬
‫לא עקבתי. את לא מקשיבה, בריטני.‬
‫חקבתי. זה לא אותו הדבר. יודעת מה?‬
‫אין לי זמן להסביר לך למה זה לגמרי באשמתך‬
‫כי סיימון נמצא איפשהו‬ ‫ואנחנו צריכים למצוא אותו!‬
‫תראי!‬
‫הוא כנראה מדלג בין כל מיני תקופות.‬
‫מה זה?‬
‫כנראה משהו קדום‬
‫שהביא איתו כשחזר מתקופה עתיקה.‬ ‫-סיימון!‬
‫הוא לא יענה, בריטני כי הוא ב...‬
‫1874 או 1492 ואז המשיך ל... 0000!‬
‫בריטני, חייבים להחזיר את סיימון!‬
‫אוי, זה לא טוב.‬ ‫-אלינור, זה לא עוזר לנו!‬
‫באיזו תקופה הוא נמצא, לדעתך?‬
‫לא יודע! אולי הוא בורח מדינוזאורים כרגע!‬
‫דינוזאורים?‬
‫זה נורא!‬
‫לא, ת'יאודור! אנחנו לא בטוחים בכך.‬
‫אולי הוא...‬ ‫-בורח מאנשי מערות.‬
‫איך אתה יודע שהוא חזר בזמן?‬ ‫אולי הוא בכלל בעתיד!‬
‫שלום? מישהו שומע?‬
‫נהדר. אני אפילו לא יודע על איזה כוכב אני.‬
‫כדאי שאתעד את זה.‬
‫מה?‬
‫מה זה? אני חייב לצאת מפה!‬
‫הוא יכול להיות בכל מקום!‬
‫הדרך היחידה היא לתקן את המכונה.‬
‫אני יכולה לנסות לתקן אותה.‬ ‫-רגע!‬
‫חייבים לספר לדייב.‬
‫אבל הוא באולפן...‬ ‫-תתקשר אליו!‬
‫הלו?‬ ‫-היי, דייב. מה המצב?‬
‫אלווין, אני לא יכול לדבר.‬
‫כמובן. אזדרז.‬
‫הייתי בתעלת האוורור, כן,‬
‫תהיתי מה יש למטה,‬
‫לא עקבתי בכלל...‬
‫תגביר את הגיטרה ותכפיל את השירה.‬
‫ותנמיך קצת את קולות הרקע.‬
‫ואז סיימון נעלם!‬
‫מה? טוב, אני בטוח שהוא יחזור.‬
‫תסיר את ההד לגמרי.‬ ‫-נשברה!‬
‫מה? נשברה? אין טעם לבכות‬ ‫על חלב שנשפך, אלווין.‬
‫שמע, אני צריך לסגור.‬ ‫אבל בוא נדבר כשאחזור הביתה. טוב?‬
‫הוא קיבל את זה יפה.‬
‫מה הוא אמר?‬ ‫-אמר שאין טעם לבכות.‬
‫טוב. נראה איך ג'נט התקדמה.‬
‫תיקנת את זה, ג'נט?‬ ‫-לא יודעת.‬
‫הרכבתי את כל החלקים, אבל אני צריכה זמן!‬
‫אין לנן זמן! צריך לצאת בעקבותיו.‬
‫בריט, תיכנסי לקופסה.‬ ‫-אני? למה?‬
‫בריטני, זה הרגע לקבל אחריות על הטעות שלך!‬
‫לתקן מה שעשית. עושים טעות ואז מתקנים.‬
‫כך תיזכרי כאדם האמיץ ביותר‬
‫הידוע למין האנושי-בערך...‬
‫למין הנשי! קדימה. לקופסה!‬
‫מה? לא, אלווין. אתה תיכנס לקופסה.‬ ‫-בסדר.‬
‫טוב, אז...‬
‫כיוונתי את התאריך‬ ‫לשנה הראשונה שראיתם, 1884.‬
‫מישהו רוצה לומר משהו לפני שאמשוך בידית?‬
‫רגע, חכי!‬
‫קרקעות היו זולות מאוד ב-1884,‬ ‫אז קח 10 דולר.‬
‫קנה מה שתצליח.‬ ‫-אלינור!‬
‫אל תשפטי! זו הזדמנות טובה.‬
‫בסדר. שיהיה ליד אגם. ת'יאודור?‬
‫אני מרושש. רק תחזיר את סיימון.‬
‫טוב. ננסה.‬
‫הוא נעלם! זה עבד.‬ ‫-חבר'ה, הצלחנו!‬
‫לא. ברחתי. פחדתי. לא הייתי מוכן.‬
‫מבין? המצאתי תא צילום‬
‫שמאפשר לבחור תקופה שבה רוצים להיות.‬
‫כל מה שצריך לעשות זה להזין תאריך ומקום...‬
‫במקרה הזה, 1749, צרפת,‬ ‫והמכונה משלימה את הרקע.‬
‫יפה מאוד!‬
‫זה היה יכול להיות,‬ ‫אבל אחי הפחיד אותי ועכשיו‬
‫כשמצלמים, כל התקופות מתערבבות.‬
‫בכל אופן, שברתי בטעות רכיב חשוב‬
‫שקיוויתי שיש לך במלאי.‬
‫לא, מצטער. אולי בחנות העתיקות מעבר לרחוב?‬
‫הייתי שם עכשיו ושלחו אותי לפה. בסדר.‬
‫בואו ננסה שוב. מוכן, אלווין?‬
‫תעשו את זה. לא! עוד לא. רגע...‬ ‫בסדר. תעשו את זה.‬
‫זה לא עבד.‬
‫ננסה שנה אחרת.‬
‫ניסיתי.‬ ‫-אבל צריך להמשיך לנסות.‬
‫רגע! עליי להתכונן. מי יודע מה מצפה שם?‬
‫אל תביט ביד השנייה‬
‫יש לי רעיון נפלא‬
‫נעשה בלגן, נעוף בלי מסלול המראה‬
‫על מרבד קסמים, נטוס אל תוך הלילה‬
‫העולם ממשיך להסתובב, צריך למצות אותו‬
‫לא רוצה לשבת ולחכות‬
‫אין טעם לצפות‬
‫נגרום לזה לקרות‬
‫תקשיבו לי, לא נעצור‬
‫הזמן חומק‬
‫לא אעצור, אמשיך לחפש‬
‫הזמן עף, אל תתנו לו לחמוק‬
‫תמצו את העולם‬
‫טוב, ננסה שוב.‬
‫אני לא יכול יותר. המכונה בכלל לא עובדת.‬
‫סיימון, חזרת!‬
‫אתה יודע,‬
‫אנחנו מנסים לשגר את אלווין אחורה בזמן.‬
‫ת'יאודור. זו אינה מכונת זמן. זה תא צילום.‬
‫תא צילום?‬
‫אלווין ישמח כל כך!‬
‫אל תגלה לו עדיין, ת'יאודור. אני אחזיר לו!‬
‫הוא עולה.‬
‫ובשביל הופעתי הקסומה...‬
‫סיימון, חזרת!‬ ‫-מהר, אלווין, באיזו שנה אנחנו?‬
‫מה? נעלמת רק לחצי יום.‬
‫הלוואי שזה היה נכון! נסעתי במשך מאה שנה.‬
‫ותדע שההרפתקה לא נגמרה.‬
‫לא?‬ ‫-לא.‬
‫חיבלתי ברצף זמן-חלל, לצערי.‬
‫לא ברצף זמן-חלל!‬
‫ורק להבהיר, אומנם אני יודע,‬
‫מהו רצף זמן-חלל?‬
‫זה מה שמחזיק את היקום!‬
‫הדבק של היקום, בערך. מבין?‬
‫אני צריך שתעזור לי לתקן את זה.‬
‫בטח.‬ ‫-תשמע.‬
‫אצטרך עוד אנרגיה‬
‫שנוכל לתקן את מערכת השמש!‬
‫אין בעיה!‬ ‫-אלווין.‬
‫אמרתי לאחרים שזו לא מכונת זמן.‬
‫אמרתי להם שזה תא צילום או איזו שטות.‬
‫הבנתי.‬
‫סיימון? אתה עדיין במרתף?‬
‫מה? כן. במרתף.‬
‫טוב. כבר תיקנו את רצף הזמן-חלל?‬
‫הזרועות שלי התעייפו.‬
‫כמעט. אני ממש עסוק פה בתיקון המכונה.‬
‫בסדר.‬
‫אלווין, לא להירדם. העולם כולו סומך עליך.‬
‫- מתיחות טלפוניות -‬
‫ואז... רגע.‬
‫הלו? כן.‬
‫מה? באמת?‬
‫וואו!‬
‫תודה, אדוני! בהחלט.‬
‫לאן לשלוח את המידע?‬
‫לאמא שלי? הלו?‬
‫חבר'ה, זכיתי בחופשה באי דפוק-לוזר-תחת!‬
‫אי דפוק-לוזר-תחת?‬
‫כן!‬ ‫-ת'יאודור. עבדו עליך.‬
‫אל תהיה כזה פתי.‬
‫רגע. הלו?‬
‫אתה רציני? חבר'ה!‬
‫ליידי רא-רא ראתה סרטון שלי‬
‫והיא רוצה לצאת איתי בניו...‬
‫בניו...‬
‫איך אמרת קוראים לך? הלו?‬
‫מי מתנהג ככה?‬
‫זה בטח אותו אדם.‬
‫מהר, מה המספר? זה בטח דרק!‬
‫מספר חסום!‬ ‫-טוב, תענה.‬
‫לא, חבר'ה. נשב לאכול ארוחת ערב.‬ ‫בלי טלפונים. לכבות.‬
‫אתה לא סקרן לדעת מי זה?‬
‫זה פרחח ואני לא רוצה‬ ‫שזה יפריע לארוחת הערב.‬
‫תהיה בשקט.‬ ‫-אתה תהיה בשקט.‬
‫שנינו נהיה בשקט.‬
‫תרימו כבר! הם לא עונים.‬
‫אז נתקשר לטלפון הקווי עד שיענו.‬
‫דייב, בבקשה תן לי לענות.‬
‫לא מדברים בטלפון בזמן הארוחה.‬
‫ואם זה משהו חשוב?‬ ‫-יתקשרו שוב.‬
‫מישהו שמזהיר מפני התפרצות מגפה‬
‫שהופכת את כולם לזומבים!‬ ‫תחשוב, דייב. לזומבים!‬
‫אני מוכן להסתכן.‬
‫אפשר ללכת?‬ ‫-כן, ת'יאודור.‬
‫טוב, חבר'ה. בואו נמתח את המתחן.‬
‫ואלווין, בלי מתיחות טלפוניות!‬
‫מה? לא, לא שמעתי אותך.‬ ‫-מתקשרים אליהם, נכון?‬
‫ברור.‬ ‫-יופי.‬
‫אני חושב שאוכל לגלות את המספר‬ ‫בעזרת התוכנה הזאת.‬
‫סיימון, זה מעולה.‬
‫תתקשר מכאן. חסמתי המספר.‬
‫תשתמש במעוות הקול כשאתה מדבר.‬
‫שלום?‬ ‫-תקשיב, פרחח קטן.‬
‫זה המפקד... האדם שמפקד‬
‫על כל הצבא. מבין?‬
‫תגיד לו שהוא זכה בחופשה באי דפוק-לוזר-תחת.‬
‫אני יודע מה עשיתם!‬
‫לא תחמקו מעונש. הבנת?‬
‫תגיד לו שיש לו דייט באי דפוק-לוזר-תחת.‬
‫תושבים... הוא!‬ ‫-ת'יאודור, מספיק.‬
‫אם אשמע עוד ציוץ מכם,‬
‫אמטיר עליכם דברים איומים‬
‫שיגרמו לבהונות שלכם להתעקל ולכם להצטער!‬
‫זה ברור?‬
‫ברור כשמש. ועכשיו אני אומר משהו.‬
‫דרק?‬
‫זה לא דרק.‬
‫זה סוכן חשאי לשעבר שיש לו המיומנות והכלים‬
‫למצוא אותך, ואין לי דבר טוב יותר לעשות‬
‫מאשר ללמד פרחחים כמוך לקח!‬
‫אתה תשלם!‬
‫שנייה! אין צורך. שומע, הלו?‬
‫הספרות האחרונות היו שמונה-שבע או חמש-שבע?‬ ‫-חמש-שבע.‬
‫אלווין, טעית במספר?‬
‫אולי...‬ ‫-אולי?‬
‫אוי, לא!‬
‫אמרת שזה חסום!‬
‫כן! אולי יש לו את הטכנולוגיה שלנו.‬
‫דייב אמר לנו לא לעשות את זה.‬
‫זה המספר הקווי!‬
‫דייב! אל תענה! אנחנו עונים!‬
‫בבקשה. דבר איתו.‬ ‫-לא, אתה תדבר.‬
‫ת'יאודור, דבר איתו.‬
‫בבקשה.‬
‫שלום?‬ ‫-אני בדרך אליכם.‬
‫לא!‬
‫בואו נסתלק. אנחנו לא מוגנים פה.‬
‫דייב המסכן. הוא לא מוגן כשאנחנו פה.‬
‫בואו נשקול את כל האפשרויות‬ ‫שלפנינו לפני שנעשה משהו קיצוני.‬
‫לפני שנעשה משהו קיצוני?‬
‫אתה צודק. כי הרגע מישהו‬
‫שאנחנו לא מכירים הודיע שהוא רודף אחרינו!‬
‫והוא נשמע רציני!‬
‫אבל לא כדאי לעשות משהו קיצוני.‬
‫זה הוא?‬ ‫-אולי.‬
‫הוא לא יודע איפה אנחנו גרים.‬ ‫-הוא לא צוחק!‬
‫יש לו את הטכנולוגיה. הוא אמר לי.‬ ‫-ילדים, סמל דוקס רוצה לדבר איתכם.‬
‫ילדים?‬
‫אתפוס אותך אם אצליח‬
‫כן, בהחלט. אתפוס אותך ואנסה‬
‫לא יודע למה‬
‫אם תרצה לברוח, בהצלחה‬
‫אבל אמשיך לרדוף אותך‬
‫אמצא אותך בכל פינה‬ ‫אמצא אותך ויהי מה‬
‫אמצא אותך בפינת הרחוב‬ ‫אמצא אותך גם בחלום‬
‫רוצה ללכת? לא נורא‬
‫אמתין פה שתשוב בחזרה‬
‫אתפוס אותך‬
‫גברת קרונר! הצילו.‬
‫ת'יאודור! אי אפשר לגרור את גברת קרונר לזה.‬
‫אנחנו לא יודעים למה הבחור הזה מסוגל.‬
‫איפה הוא?‬
‫נראה שהמכרסמים חזרו.‬
‫אני יודעת מה יפחיד אותם.‬
‫מכרסמים שונאים רעש חזק.‬
‫אפעיל זיקוקים!‬
‫חושב שהוא ראה אותנו?‬
‫הוא יורה עלינו!‬
‫רוצו! הביתה!‬
‫שהמכרסמים ילמדו לא להתעסק עם הוורדים שלי!‬
‫חייבים לספר לדייב ש...‬
‫המשטרה מעורבת?‬
‫למה? מתיחות טלפוניות זה פשע?‬
‫הן לא אהודות כל כך.‬ ‫-אי אפשר לספר לדייב!‬
‫בואו נתגנב מאחור.‬
‫שוטר, תודה שבאת. הבנים נבהלו וברחו.‬
‫אומר לך, אם מישהו ימצא אותם‬
‫זו הכלבה הזאת.‬
‫מי כלבת ציד חמודה?‬
‫האף שלה יריח חצ'קון על מכרסם בטימבוקטו.‬
‫למי יש אף שיריח חצ'קון על מכרסם בטימבוקטו?‬
‫את!‬ ‫-סליחה. מה?‬
‫שום דבר. זה ביטוי שכזה.‬ ‫לא חשוב. בוא נדבר לעניין.‬
‫קודם כול, אזדקק לפריט לבוש שלהם.‬
‫חשבתם שתתעסקו איתי ותחמקו מעונש?‬
‫וזהו!‬
‫יש לה את הריח. היא תוביל אליהם.‬
‫ככה זה עובד. לא! טוב, התבלבלת.‬
‫כאן הם גרים.‬
‫אנחנו מנסים לגלות לאן הם הלכו!‬
‫טוב? היא התקלקלה.‬
‫אל תפגע בנו!‬
‫זו אי הבנה איומה, תקלה...‬
‫אמרתי שתשלמו, וכך יהיה.‬
‫מה זה?‬
‫עשיתי חישובים‬
‫וזה מחיר המתיחה שלכם.‬
‫976 אלף דולר?‬
‫אין לנו סכומים כאלה. השתגעת?‬
‫כלומר, לא שאתה משוגע,‬
‫זו חשבון גדול מאוד בשביל אנשים קטנים.‬
‫אלווין, כתוב פה 9.76 דולר.‬
‫עבור שיחת הטלפון והזמן שהתבזבז.‬
‫זהו? אתה רוצה תשעה דולר?‬
‫ו-76 סנט.‬
‫בטח. אין בעיה. ת'יאודור, תן לאיש את הכסף.‬
‫אני? למה שאני אתן את הכסף?‬
‫אתה מוכן להביא אותו? לא נתווכח עכשיו.‬
‫עצרי! שבי! הם לא פה עכשיו! הם גרים כאן.‬
‫הם הלכו! לא! הם לא בבית.‬
‫מה הבעיה שלה היום?‬
‫שמונה, תשעה ו-76 סנט.‬
‫בואי. חוזרים לתחנה לדבר על הבעיה שלך,‬
‫כי זה לא בסדר...‬
‫היי, דייב! הם כאן! מצטער שפקפקתי בך.‬
‫מי כל כך מצטער שהוא פקפק?‬ ‫בואי, אתן לך חטיף.‬
‫ילדים!‬ ‫-דייב!‬
‫אז סידרתם הכול?‬
‫כן, עבודתי הושלמה.‬
‫שוב, אדוני, אנחנו מצטערים מאוד.‬
‫רצינו לגרום למישהו להפסיק למתוח אותנו.‬
‫באמת? רוצים למצוא אותו?‬
‫אני יכול למצוא כל אחד.‬
‫הלו?‬ ‫-אני יודע מה עשית.‬
‫מי זה?‬ ‫-לא משנה.‬
‫מה שכן משנה‬
‫זה שאם לא תפסיק את מרתון המתיחות‬
‫אגיע לבית שלך ואגרום לך לשלם.‬
‫אוי, לא.‬
‫אני מבין שאתה תשלם על בזבוז זמן רב.‬
‫אני ברור?‬ ‫-כן, אדוני.‬
‫כן, אדוני.‬ ‫-יופי.‬
‫עכשיו, תסתכלו לי בעיניים ותגידו את זה.‬
‫מה? למה הכוונה?‬
‫פה בחוץ.‬
‫יש עוד צמד שאולי עושה מתיחות.‬
‫אלווין, לא! אין לנו הוכחה.‬ ‫-דרק, בוקארטר...‬
‫ריי-ריי!‬ ‫-אלווין!‬
‫אני יודע. ג'יימי!‬ ‫-די!‬
‫תרגום כתוביות: תמר בן יהודה‬