Jag vet vad du tänker. "Åh nej, Thor inburad. Hur gick det till?"
Ibland måste man låta sig fångas för att få svar av folk.
Det är en lång historia, men i princip är jag lite av en hjälte.
Jag var på jorden, slogs mot robotar och räddade planeten ett par gånger.
Sen letade jag igenom kosmos efter några magiska evighetsstenar.
Men jag hittade inga.
Jag hamnade på en dödens och förintelsens väg -
- som ledde mig ända till den här buren...
...där jag träffade dig.
Hur länge hålls vi kvar, tror du?
Thor, son till Oden...
Surtur, son till en sköka. Du lever.
Jag trodde att pappa dräpte dig för en halv miljon år sen.
Jag kan inte dö förrän jag fullföljer mitt öde och tillintetgör din hemvist.
Lustigt att du tar upp det, för jag har haft såna mardrömmar.
Asgård lagt i ruiner, och du, Surtur, står mitt ibland dem.
Då har du sett Ragnarök, Asgårds fall! Den stora spådomen...
Ett ögonblick...
Jag har snart snurrat ett varv.
Det kändes som om vi förstod varann där.
Ragnarök, alltså. Berätta om det!
Min tid är inne.
När min krona återförenas med den eviga lågan -
- återfår jag min fulla kraft.
Jag skall torna över bergen och sänka min klinga djupt i Asgårds...
En sekund, bara.
Jag lovar, jag rör mig inte ens. Beklagar verkligen.
Få se nu.
Du lägger kronan i den eviga lågan och så blir du stor som ett hus?
Ett berg!
Den eviga lågan som Oden har inlåst i Asgård?
Oden är inte i Asgård.
Och i din frånvaro är tronen oförsvarad.
- Och var är den här kronan? - Här! Källan till min makt.
Är det en krona? Jag trodde att det var ett ögonbryn.
Det är en krona.
Men man kan alltså stoppa Ragnarök genom att slita av dig den där?
Ragnarök har redan börjat. Du kan inte stoppa det.
Jag är Asgårds undergång, och det är du med.
Alla ska lida, alla ska brinna.
Låter maffigt.
Att se dig elda upp en hel planet vore ett rejält skådespel.
Men jag får nog ta alternativ B -
- och slita mig loss, slå av dig tiaran och låsa in den i ett valv i Asgård.
Du kan inte stoppa Ragnarök. Varför göra motstånd?
För det är vad hjältar gör.
Ursäkta min dåliga tajming.
Nu!
Du har gjort ett stort misstag, Odens son.
Det gör jag jämt och ständigt.
Allt löser sig visst...
Det var ett tag sen, Heimdall. Men jag behöver en snabb utväg.
Heimdall?
Heimdall var en idiot. Han borde ha blivit rik på det här.
Det är inget enkelt jobb, men det har sina förmåner.
Bifrost ger mig tillgång till allt som de nio världarna har att erbjuda.
Det är bara att plocka på sig.
Skåda...
...mina prylar.
Här är mina favoriter. Tog dem från ett ställe i Midgård som heter Texas.
Jag har namngett dem. Eli och Minera.
För när man använder båda...
...kan man eliminera.
Kom igen nu, Heimdall...!
Plats!
Heimdall! Jag sitter tajt till.
Heimdall?
Skurge?
Är den där viktig?
Nu ska ni få se på grejer!
THOR RAGNARÖK
Tjejer!
Har man sett vem som tittar förbi.
Tack för att du skrämde bort dem och dränkte min arbetsplats i hjärna.
- Vem är du? - Skurge. Vi slogs ju ihop i Vanheim.
Visst ja. Och Heimdall?
Ingen vet var den förrädaren är. Han har flytt.
Han anklagades för försumlighet men försvann före rättegången.
Svårt att fånga nån som ser allt i universum.
Vänta, jag ska ropa ut din ankomst.
Vad tusan är det där?
Nu är det dags, broder. Jag tar farväl.
- Du lyssnade inte, din dåre! - Förlåt mig.
- Sif, hämta hjälp! - Hjälp, någon!
- Förlåt för allt jag ställt till med. - Det gör inget.
- Förlåt att jag ville härska över jorden. - Folk skulle ha skattat sig lyckliga.
Och förlåt för det där med tesserakten. Jag kunde inte låta bli.
- Jag är ju en tricksare. - Ett riktigt busfrö!
Förlåt att jag förtrollade dig till groda.
- Det var ett bra skämt. - Det var faktiskt askul!
Du är Asgårds frälsare.
- Berätta min historia. Låt mig stå staty. - Du ska få en stor staty.
Med hjälmen på, den med hornen.
- Jag ska berätta för far vad du gjort. - "Jag gjorde det inte för hans skull."
Jag gjorde det inte för hans skull.
Nej!
Så dog Loke av sina skador och gav sitt liv för våra.
Han besegrade de vedervärdiga svartalverna och skipade fred i riket.
Loke, min gosse...
Många månar har passerat sedan jag fann dig på frostigt slagfält.
Den dagen såg jag dig inte ännu som Asgårds frälsare. Nej...
Du var bara en liten blå istapp till barn...
...som smälte den här gamle dårens hjärta.
Bravo!
Far...
Jäklar...
Min son Thor har återvänt! - Var hälsad, min pojke.
- Intressant pjäs. - "Tragedin om Loke från Asgård."
- Folket ville hedra hans minne. - Helt rätt.
Tjusig staty. Men den är snyggare än han själv.
Inte lika falsk och flottig, liksom.
Vet du vad det här är?
Surturs skalle. Ett formidabelt vapen!
Lås in det här, så att det inte blir ett enormt monster som förintar planeten.
Tack, kära du...
- Så du ska återvända till Midgård? - Nix.
Jag har en återkommande dröm. Varje natt ser jag Asgård i ruiner.
Det är bara tecken på en alltför livlig fantasi.
Kanske. Men jag gav mig ut för att undersöka saken.
Och vad fann jag, om inte de nio världarna i fullkomligt kaos?
Asgårds fiender planerar att störta oss -
- medan Oden, världarnas beskyddare, sitter i morgonrock och mumsar druvor.
Vi bör respektera våra grannars frihet.
Javisst, friheten att massakreras.
- Ja... Dessutom har jag haft fullt upp. - Med teater?
- Styrelsemöten, säkerhetsrådet... - Tänker du tvinga mig?
Inget stoppar Mjölner på väg tillbaka till min hand. Inte ens ditt fejs.
Det här blir du avrättad för!
Då ses vi på andra sidan...broder.
Jag ger mig!
Skåda!
Thor, Odens son...
Du hade ett jobb. Ett enda.
- Var är Oden? - Du kunde förstås inte hålla dig borta.
Allt gick ju så bra utan dig. Asgård blomstrade. Fråga folk!
- Har du dödat far? - Du fick ju din självständighet...
Okej... Jag vet var han är.
ÅLDERDOMSHEM
Det var här jag lämnade honom.
På trottoaren eller i huset som rivs? Fint planerat.
Jag kan inte spå framtiden som en häxa.
Inte? Så varför klär du dig som en?
Hur kan du vara vid liv? Jag såg dig dö, jag sörjde dig.
Du hedrar mig.
- Får vi ta en bild med dig? - Visst.
Fundera ut var han är.
- Trist att Jane dumpade dig. - Det gjorde hon inte.
Vi dumpade faktiskt varann.
- Vad håller du på med? - Det är inte jag.
Loke...
Thor, Odens son...
Åskguden.
Du kan lägga ifrån dig paraplyet.
Finns det trollkarlar på jorden nu?
Vi kallar oss mästare av de mystiska konsterna. Låt det där vara.
Vem är du, trollkarl? Och varför ska jag bry mig?
Jag är dr Stephen Strange, och jag har några frågor.
Slå dig ner.
Te?
- Jag dricker inte te. - Vad dricker du, då?
Inte te.
Jag för en lista över varelser från andra världar som kan hota vår egen.
- Din adoptivbror Loke är en av dem. - Han platsar sannerligen.
- Så varför ta med honom hit? - Vi letar efter min far.
Så om jag berättar var Oden är återvänder ni till Asgård utan dröjsmål?
- Utan dröjsmål. - Då hjälper jag dig.
- Varför ringde du inte bara? - Han var noga med att inte bli störd.
Din far sa att han vill förbli i exil.
Dessutom har du ingen telefon.
Nej, men du hade kunnat skicka ett elektroniskt brev. Ett mejl.
- Har du någon dator? - Nej, hur så?
Hur som helst är han inte i exil längre. Säg var han är, så tar jag hem honom.
Gärna det. Han är i Norge.
Jag ska se om besvärjelsen kräver några modifikationer för asar...
Nix.
Det där behövs inte.
Kan du lägga av med det där?
Får jag...? Jag behöver ett hårstrå från dig.
Mitt hår är inget man leker med.
Vi hade bara kunnat gå.
- Han väntar dig. - Okej.
- Glöm inte paraplyt. - Nej visst.
Beklagar...
Så där.
Jag antar att jag behöver få tillbaka brorsan.
Jag har fallit i 30 minuter!
- Du får ta hand om honom nu. - Jadå. Tack så mycket för hjälpen.
- Lycka till. - "Ta hand om mig"? Vem är du?
- Tror du att du är nån sorts magiker? - Okej, hej då.
Far?
Se, vilken vacker plats.
Det är vi, far.
Mina söner...
- Jag har väntat på er. - Vi har kommit för att ta med dig hem.
Hem...
Er mor kallar på mig.
Hör ni?
Avbryt din magi, Loke.
Det tog ett tag att göra sig fri från besvärjelsen. Frigg hade blivit stolt.
Kom och sitt med mig. Jag har ont om tid.
- Jag vet att vi har svikit dig. - Det är jag som har svikit er.
Det har börjat. Ragnarök.
Nej, jag har stoppat det. Jag dräpte Surtur.
Nej, det har redan börjat. Hon kommer.
Min existens höll henne borta, men min tid är inne.
Jag kan inte hålla henne borta längre.
- Vem är det du talar om? - Dödsgudinnan. Hel.
Min förstfödda.
Er syster.
Va...?
Jag kunde inte tygla hennes blodtörst.
Jag kunde inte stoppa henne, så jag spärrade in henne.
Hon får sin styrka från Asgård.
När hon når fram dit, blir hennes krafter obegränsade.
- Vi kan stoppa henne tillsammans. - Nej, det kan vi inte.
Min väg leder inte dit. Det här måste ni möta ensamma.
Jag älskar er, mina söner...
Titta.
Kom ihåg den här platsen.
Det är hemma.
Min bror...
Det här är ditt verk.
Då är han alltså borta?
Tråkigt att missa det.
Du måste vara Hel.
- Jag är Thor, Odens son. - Jaså? Du är inte särskilt lik honom.
- Vi kanske kan lösa det här. - Du låter som han.
- Knäböj. - Ursäkta...?
Knäböj.
Inför er drottning.
Jag skulle inte tro det.
Det är inte möjligt...
Sötnos, du har ingen aning om vad som är möjligt.
- För oss tillbaka! - Nej!
Loke!
Vem är du? Vad har du gjort med Thor?
Jag är Hel.
Jag är bara städare.
Du ser ut som en gosse med goda överlevnadsinstinkter.
Vill du ha ett jobb?
Är du krigare? Eller är du mat?
Jag är bara på genomresa.
Det är mat! Ner på knä.
Han är min.
Vänta!
Vänta...
Han är min. Om ni vill ha honom måste ni ta itu med mig.
Vi har honom redan.
Jaha, då tar väl jag itu med er.
Mer mat!
Tack.
Skrotletare 142 här. Jag behöver audiens hos chefen.
- Jag har med något extra. - Hallå! Vart för du mig?
Svara!
Hallå! Jag är Thor, Odens son, och jag måste till Asgård.
Ursäkta, Ers Majestät.
Jag har förstått att ni inte vet vem jag är.
Jag är Hel, Odens förstfödda.
Befälhavare över Asgårds legioner -
- rättmätig tronarvinge samt dödsgudinna.
Min far är död, och prinsarna med. Det var så lite.
En gång var vi kosmos maktcentrum. Ingen vågade sätta sig upp mot oss.
Men Oden nöjde sig med nio världar!
Vårt öde är att härska över alla andra.
Jag tänker återbörda den makten till oss.
Knäböj inför mig och anslut er till mitt stora erövringståg!
Vem du än är och vad du än gjort, kapitulera nu.
Annars visar vi ingen nåd.
"Vem jag än är"? Hörde du inte på?
Sista varningen.
Jag trodde att ni skulle bli glada att se mig.
Som ni vill.
Det här har jag saknat!
Beklagligt ändå.
Goda soldater som dör i onödan, bara för att de inte kunde se in i framtiden.
Sorgligt.
Den där lever visst.
Ångrat dig?
Kryp tillbaka till din håla, din onda hondemon!
Nu går vi och tittar på mitt palats.
Frukta icke, ty du är återfunnen.
Du är hemma, och det finns ingen återvändo.
Ingen kommer härifrån. Och var är vi?
Svaret är Sakaar.
Omgivet av kosmiska portaler ligger Sakaar på randen till det okända.
Här samlas allt som är förlorat och oönskat - som du.
Men här på Sakaar är du betydelsefull.
- Här är du värdefull och älskad. - Vad i helvete...?
Och ingen älskar dig mer än Stormästaren.
Han är ursprunget, den förste som försvann och återfanns.
Sakaars skapare och mannen bakom Mästarnas kamp.
Förut var du ingenting, men nu är du något.
Du är Stormästarens egendom.
Gratulerar. Du får träffa Stormästaren om fem sekunder.
Gör dig redo.
Nu får du träffa Stormästaren.
- Han är jättefin. Är det en han? - Ja.
Det är härligt att ha dig på besök, 142. Du har med de finaste sakerna.
När jag och Topaz talar om skrotletare 142 -
- säger jag alltid: "Hon är..." nåt som börjar på B.
- Slödder. - Nej, inte slödder.
Det börjar ju inte ens på B.
Brännvinshagga.
Jag menade "bäst"... Jag säger jämt att du är bäst.
- Hon gav mig min kära mästare. - Det säger du varje gång hon kommer.
- Och vad har du med i dag? - En utmanare.
Den måste jag titta närmare på. - Kan du skjuta dit oss?
- Betala henne. - Vänta lite nu!
Jag är inte till salu!
Vilken kämpe!
- Tio miljoner. - Dröm vidare.
För över enheterna, bara!
- Du ska få betala för det här. - Nej, jag fick betalt.
Jag undrar en sak.
Vem är du?
Jag är åskguden!
Nån åska hörde jag inte, men fingrarna gnistrade visst?
- Vi har hittat er kusin. - Utmärkt!
Det här kommer du att gilla. Här har vi honom.
Tjena, kussen. Du var svårhittad. Har du gömt dig?
Hejsan.
Jaha...
Snälla...!
- Jag är ledsen! - Ja...
Carlo... Jag skonar dig.
Tack!
Du är officiellt skonad...från livet.
Hjälp...!
Herregud!
Jag kliver i det...
- Wow! - Lukten...!
- Hur luktar det? - Vidbränt rostbröd.
Men vilket dåligt hyfs, jag har ju inte presenterat mig. Kom med här.
Jag är Stormästaren -
- och jag arrangerar ett litet narrspel, Mästarnas kamp.
Folk reser långt för att delta ofrivilligt.
Du, min vän, kan platsa i den nya truppen.
Vi är inte vänner och jag skiter i dina lekar. Jag ska till Asgård.
As-gård...!
Ett, två, tre, fyr...
...då såg jag ett maskhål i rymdtiden, och då släppte jag taget.
Loke...?
Loke! Här borta.
- Lever du? Vad gör du här? - Sitter fast i den här dumma stolen.
- Var är din stol? Hjälp mig loss. - Det går inte.
Jag har blivit kompis med Stormästaren.
- Jag kom hit för några veckor sen. - Men jag kom ju just hit!
Vad tisslar ni om?
Tiden fungerar annorlunda här. I andra världar vore jag miljontals år -
- men här på Sakaar...
Känner du alltså den här... - Var det "åskherren"?
- Åskguden. Säg det till honom. - Jag har aldrig träffat karln.
- Han är min bror! - Adoptivbror.
- Kan han slåss? - Ta bort halsgrejen, så får du se.
Han hotar mig... - Hör på nu, Gnistran.
- Vill du tillbaka till Asburg... - Asgård!
Den utmanare som slår min mästare vinner sin frihet.
Peka mig i riktning mot den vars röv jag måste sparka in!
Det är vad jag kallar utmanare! Då blir det åt det här hållet.
Loke!
Tagga ner lite.
Här är jag, den vinkande stenhögen. Ja, jag är faktiskt en varelse.
Jag heter Korg och kan väl ses som ledare här.
Gjord av sten, som synes. Men låt dig inte skrämmas.
Om du inte är gjord av saxar. Ett litet sten, sax, påse-skämt...
Det här är min gode vän Miek.
Han är insekt och har knivhänder.
Du är en kronan, va? Hur hamnade du här?
Jag skulle starta revolution men tryckte för få flygblad.
Ingen kom, utom morsan och hennes kille som jag avskyr.
Som straff fick jag bli gladiator här. Det var ju lite av en PR-katastrof.
Men jag planerar faktiskt en annan revolution. Skulle du vara intresserad?
- Hur kommer man... - Det här är en cirkel.
Men ingen riktig, utan en knäpp.
- Obegripligt... - Här är allt obegripligt.
Det enda begripliga är att allt är obegripligt.
- Har nån mött hans mästare? - Doug har det. - Doug!
Visst ja, Doug är död. Liksom alla som möter Stormästarens mästare.
- Du, då? Du är ju av sten. - Förgänglig sten. Där rök en till.
Jag tar småfajterna och värmer upp publiken.
- Du ska väl inte möta honom? - Jo.
Och jag ska vinna och sticka härifrån.
Precis vad Doug brukade säga. Vi ses, nya Doug.
Är det ingen som minns mig? Har ingen fått lära sig vår historia?
Titta, vilka lögner. Vinbägare och trädgårdskalas...!
Fredsfördrag?
Oden... Stolt över att ha det, skamsen över hur han fick det.
Vi var ostoppbara!
Jag var hans vapen i erövringstågen som byggde Asgårds välde.
En efter en blev världarna våra.
Men bara för att mina ambitioner blev större än hans -
- förvisade han mig och burade in mig som ett djur.
Före det hedrades Asgårds krigare och begravdes som hjältar under palatset.
- Odens skatter... - Förfalskade.
Det mesta här inne är förfalskat eller futtigt.
Det är mindre än jag trodde.
Den där var inte så pjåkig.
Men det här... Den eviga lågan!
Vill du se verklig makt?
Fenris, min älskling. Vad har de gjort med dig?
I den eviga lågan blir ni återfödda!
Jag har saknat dig. Jag har saknat er alla.
Oden, jag ber dig ta plats i Valhalls salar -
- där de tappra ska leva för evigt.
Och vi ska inte sörja, utan glädjas med dem som dött en ärorik död.
Visst svider det när folk ljuger?
Att få reda på att ens identitet är ett påhitt.
Inte trodde du att jag skulle komma till ett så äckligt ställe på riktigt?
Vill du inte ha hjälp? Jag kunde inte riskera min ställning hos Stormästaren.
Han är galen men kan vara medgörlig. Du kan också få plats vid hans sida.
Med tiden kanske han råkar ut för en olycka, och...
Du tänker väl inte återvända?
Vår syster förintade din hammare som om den vore av glas.
Hon är starkare än oss båda. Du har ingen chans.
Förstår du vad jag säger?
Okej.
Jag får väl klara mig själv.
Som alltid.
Kan du säga nåt?
Säg nåt!
Vad ska jag säga?
Du iscensatte din egen död, övertog tronen, berövade Oden hans makt -
- lämnade honom på jorden för att dö och befriade dödsgudinnan.
Räcker det så, eller ska jag gå längre bak än två dar?
Jag har inte sett hans "kära mästare", men han ska vara extremt brutal.
Jag har satsat en rejäl slant mot dig. Gör mig inte besviken.
Stick, spöke!
Han försvann.
Blä! Det är fortfarande hår och blod på den här.
Kan ni inte rengöra vapnen efter matcherna, era grisar?
- Vill du slåss med en stor trägaffel? - Nej.
Nej, den är väl rätt oanvändbar om man inte möter tre vampyrer i klunga.
Jag önskar att jag hade min hammare.
Den var tillverkad av metall från en döende stjärna -
- och när jag snurrade den, kunde jag flyga.
- Red du på en hammare? - Nej, jag red inte.
- Red hammaren på dig? - Nej. Jag snurrade den och sögs iväg.
En hammare som sög dig?
Sög upp mig från marken! Och så flög jag.
När jag kastade den kom den tillbaka.
Efter ditt intima förhållande med den tycks du nästan ha förlorat en anhörig.
Det var fint uttryckt.
De är mina, sa jag.
- Det var hon som fångade mig. - Ja, skrotletare 142...
Asar måste man se upp med, de är sega.
Asar?
Hallå!
- Hallå... - Chocka mig inte, jag vill bara prata.
Asgård är i fara.
Du är valkyria...!
Jag ville bli valkyria när jag var liten! Innan jag fattade att ni var kvinnor.
Inte för att det är nåt fel med kvinnor. Jag älskar kvinnor, nästan väl mycket.
Inte på nåt äckligt sätt, alltså. Mer beundran.
Jag tycker att det är finfint med en kvinnlig elitstyrka. Det var på tiden.
- Färdig? - Åskherrens tur!
- Jag behöver din hjälp. - Hej då.
Då är du förrädare eller ynkrygg. Valkyriorna svär att försvara tronen.
Det här är Sakaar och inte Asgård, Ers Majestät.
Och jag är en skrotletare, ingen valkyria.
Ta in honom!
Dessutom kan ingen fly härifrån, så du dör ändå.
Sitt helt still. Jag är inte lika stadig på handen som förr.
Vid Odens skägg, klipper du av mig håret får du känna på Thors vrede!
Snälla rara herrn, klipp inte av mig håret.
Snälla...! Nej!
Titta, vilken massa folk! Vilken kväll. Vem har kul?
Jag är er värd.
En applåd för alla tävlande i förmatcherna -
- som i dag har dött en så fasansfull död. Bra kämpat!
Vilken show, vilken kväll!
Det här är skälet till att ni kom hit, och jag med.
Och nu, utan vidare omsvep: kvällens huvudmatch.
I sin första drabbning, en lovande kämpe med några ess i rockärmen.
Jag säger inte mer, döm själva.
Mina damer och herrar, jag presenterar...
...åskans herre.
Håll koll på fingrarna, de gnistrar.
Nu är det dags! Gör er redo att välkomna honom.
Han är en varelse som... Vad ska man säga?
Han är unik, saknar motstycke. Jag har särskild kontakt med honom.
Han är obesegrad.
Den regerande mästaren.
Titelförsvararen.
Mitt herrskap, jag ger er...
...den otrolige...
Hulk!
Ja!
Jag måste byta planet...
Vart är du på väg?
Hallå!
Vi känner varann.
Han är en jobbarkompis.
Var har du varit? Alla trodde att du var död.
Det har hänt mycket sen sist.
Jag har förlorat min hammare. Typ i går, så det svider än.
Och Loke lever! Han sitter där uppe.
Loke, titta vem det är!
Jag trodde aldrig jag skulle säga det, Banner - men jag är glad att se dig.
Hulk! Hulk! Hulk!
Banner... Banner!
Ingen Banner. Bara Hulk!
Vad håller du på med? Det är jag, Thor!
Vi är vänner. Jag vill inte skada dig.
Nu brakar det loss!
Va...?
Hej, bjässen.
Solen står lågt.
Så ja. Solen går ner.
Jag tänker inte göra dig illa mer. Ingen annan heller.
Ja! Det är så där det känns! Jag älskar verkligen den här sporten.
Ja, vad fan...
Jag ska nog banka fram dig, Banner.
Du skämmer ut mig! Jag sa att vi var kompisar.
Åskan! Åskan!
Åskan! Åskan! Åskan!
Ännu en dag, ännu en Doug.
Vad är det för oljud?
De ofrälse faller inte direkt in i ledet.
Det finns en motståndsrörelse som försöker slå in stora porten.
Berätta om dig själv, Skurge.
- Pappa var stenhuggare, mamma... - Jag stoppar dig där.
Vad jag menade var: Vad är dina drivkrafter?
Jag vill bara visa vad jag går för.
Erkännande... När jag var ung hade varje stor kung en bödel.
Inte bara för att verkställa dödsstraff, utan även för att verkställa sin vision.
Fast mest för att avrätta folk. Men ändå, ett hedersuppdrag.
Jag var Odens bödel.
Och du...
...ska bli min bödel.
Vårt erövringståg ska börja.
Var är svärdet, Skurge?
Med svärdet öppnar man Bifrost.
De där typerna som inte föll in i ledet... Samla ihop dem.
Ursäkta...
Beklagar. De kräken finns överallt.
Kom.
Här är ni i säkerhet.
Lugnt mellan oss?
Hulk i ett badkar...
- Hur länge har du varit så där? - Hur då?
Så där - stor, grön och dum.
Hulk alltid Hulk.
- Hur kom du hit? - Jag vinner.
Fuskar, menar du. Hade motståndarna på sig såna här?
Hur hamnade du här?
- Quinjet. - Ja! Och var är Quinjet nu?
Det där var...naket. Han är väldigt naken.
- Nu har jag det i skallen... - Quinjet.
Ja!
Jag ska se till att vi kommer ifrån den här avskyvärda platsen.
Du lär älska Asgård. Stort, gyllene, blankt...
- Hulk stannar. - Men mitt folk behöver mig i Asgård.
- Vi måste förhindra Ragnarök. - "Ragnarök"?
Min hemvärlds förutspådda undergång, slutet på...
Om du hjälper mig till Asgård, hjälper jag dig till jorden.
- Jorden hata Hulk. - Nej, de älskar dig!
Du är en Avenger, en i laget! Och vänner hjälper ju varann.
- Du är Banners vän. - Nej, jag föredrar dig.
- Banners vän! - Jag gillar honom inte ens.
Han med sina siffror och vetenskap!
- Thor åka. Hulk stanna. - Visst. Stanna här.
Förresten är det gräsligt här. Rött, vitt... Välj en färg!
- Krossa dig. - Du krossade ingenting. Jag vann.
- Jag krossade dig. Spädbarnsarmar. - Ursäkta?
- Spädbarn! - Idiot! Jättebebis!
- Thor gå! - Jag är på väg.
Thor gå igen!
Thor hemma.
- Hulk träna. - Underbart. Ha så kul.
- Hej, bjässen. - Arga flickan.
- Vad har du haft för dig? - Vunnit.
Heimdall, jag vet att du kan se mig.
Jag behöver din hjälp.
Hjälp mig att se.
Jag ser dig, men du är långt bort.
- Vad står på här? - Kom och se själv.
Jag skyddar dem i ett av anfädernas fästen.
Faller garnisonen, måste vi fly på Bifrost.
Evakuera Asgård?
Här överlever vi inte länge.
Asgårds krafter gör henne starkare för varje dag som går. - Kom!
Hel är omättlig.
Släpper jag iväg henne slukar hon de nio världarna och hela kosmos.
- Vi behöver dig. - Jag vet inte ens var jag är.
Du är på en planet omgiven av portaler. Färdas genom en. Den stora.
- Thor ledsen. - Håll käften.
Thor ledsen!
Jag är inte ledsen, din idiot! Jag är förbannad!
Jag är arg! Jag har förlorat min far. Och min hammare.
Gnäll och gråt, som bebis.
Sparka inte saker!
- Du är en riktigt dålig kompis. - Du dålig kompis!
Vet du vad vi kallar dig? Den korkade Avengern.
Du ynklig Avenger!
- Är du galen? - Ja.
Vet du vad? Jorden hatar dig faktiskt.
Nej.
Förlåt att jag sa så där.
Du är inte den korkade Avengern. Ingen kallar dig det.
Det är okej.
- Men sluta kasta sköldar omkring dig. - Ja, men jag blir bara så arg jämt!
Hulk alltid arg.
Jag vet, vi två är samma sort. Ett par hetlevrade dårar.
Ja, samma. Hulk som eld, Thor som vatten.
- Jag tycker båda är som eld. - Hulk som riktig eld.
Hulk som rasande eld, Thor som falnande eld.
Du måste göra mig en tjänst, Hulk.
Arga flickan...
Vad håller du på...?
Du fattar inte vinken ens när nån gömmer sig på andra sidan universum.
- Vi måste prata. - Nej. Du vill prata med mig.
- Hon måste stanna. - Stanna?
Spärrar!
- Stanna...snälla. - Snälla.
Visst.
Så här får det bli.
Jag lyssnar tills den här är tom.
Asgård är i fara. Folk dör. Vi måste hem, och jag behöver dig.
Slut. Hejdå.
Oden är död.
Dödsgudinnan Hel har invaderat Asgård.
- I så fall är Asgård redan förlorat. - Jag tänker stoppa henne.
- Ensam? - Nix. Jag grejar ett team.
Jag, du och bjässen.
Inget team! Bara Hulk!
- Jag och du. - Då är det nog bara du.
Valkyriorna är legendariska. Elitkrigare, svurna att försvara tronen.
Jag orkar inte med ännu ett av Odens familjegräl.
Din systers kraft utgår från Asgård.
När den blev för stark mördade hon alla i palatset och försökte inta tronen.
När hon försökte fly sitt fängelse skickade han valkyriorna.
Jag överlevde bara för att...
Jag mötte henne när jag ännu trodde på tronen, och det stod mig dyrt.
Det är felet med Asgård. Tronen, hemlighetsmakeriet, prålet.
Jag håller med.
Bli inte för närgången.
Jag håller med. Och därför sa jag nej till tronen.
Men det här handlar inte om kronan, utan om folket. De dör.
Glöm det.
- Det har jag gjort. - Okej.
Fint. Utmärkt. Tack ska du ha.
- För vad? - Den här.
Den var du inte med på.
Nu känns det bättre!
Stanna här, du. Fortsätt skaffa slavar åt den där dåren.
Fortsätt supa, fortsätt gömma dig. Men själv...
Jag möter mina problem, jag flyr inte.
För det är vad...
För det är vad hjältar gör.
Kompis stanna!
Ja!
Välkommen. Röstaktivering krävs.
Thor.
Åtkomst nekad.
- Thor, Odens son. - Åtkomst nekad.
- Åskguden. - Åtkomst nekad.
- Den starkaste Avengern. - Åtkomst nekad.
- Den starkaste Avengern! - Åtkomst nekad.
Fan ta dig, Stark...
- Point Break. - Välkommen, Point Break.
- Kompis stanna! - Låt bli!
- Sluta! - Stanna!
- Sluta ha sönder allt! - Åk inte!
Snyggt jobbat, bjässen.
Vi vet inte vart Ultron är på väg, men du åker fort. Du får vända om.
Vi kan inte spåra dig i smygläge, så du måste hjälpa mig.
Du måste...
Nej! Ingen Banner!
- Jäklar... - Banner.
Hur är det med dig?
Solen går ner! Andas lugnt.
Jag tänker inte göra dig illa.
Thor... Vad har hänt med ditt hår?
- En otäck gubbe klippte av det. - Det är snyggt.
- Var är vi? Hur mår Nat? - Hon mår bra.
Och Sokovia? Staden Sokovia! Räddade vi den?
Banner... Sokovia och Ultron, det var för två år sen.
Vad menar du?
- Har jag varit Hulk i två år? - Jag är rädd för det.
Vad fan har hänt?
Du bör veta en grej.
- Röstaktivering krävs. - Banner.
- Välkommen, starkaste Avengern. - Va...?
Skeppslogg.
- Var är vi? - Jo, angående det...
Lystring, Sakaar. Jag har dåliga nyheter.
Min kära upphöjda mästare har försvunnit.
Ut på gatorna och hedra honom!
- Vem är det där? - Chefen, typ. Du har bott hos honom.
Och vi två har slagits.
- Vann jag? - Nej, jag. Lätt.
- Låter orimligt. - Så var det i alla fall.
Den kriminellt förföriske åskherren tycks ha fört honom med sig.
Den förföriske "åskguden"! Vi måste sätta fart.
Det här är illa, riktigt illa.
Thor... Jag tror att jag tappar greppet.
Nej, gör inte det. Sätt på de här.
- Tonys kläder. Är han här? - Nej, men håll huvudet kallt.
Solen går ner. Den står jättelågt!
Jag är upprörd!
Mycket upprörd. Men då kan man skylla på nån.
Det humöret är jag på. Och vet ni vem jag ger skulden?
- Stormästare, jag kan... - Avbryt inte!
- Varsågod. - Varför ger du mig smältstaven?
Att avbryta ger inte dödsstraff. Var var jag nu...?
Min kära mästare är borta, och allt är den där åskherrens fel.
Din bror! Eller hur det var. Adoption, komplikation och så vidare.
Och din utmanare...
Min vän, om jag får tolv timmar hämtar jag tillbaka dem vid liv.
Jag grejar det på två.
- Jag grejar det på en. - Vi stannar där.
När jag vaknade tänkte jag mig en offentlig avrättning.
Men det får duga med ert lilla "Vem tar dem först?"
Ja, klockan går.
- Vad har du gjort? - Jag svarar inte dig, lakej.
Loke heter jag. Och Stormästaren svarar du.
Varför hjälpte du brorsan och gröngölingen att fly?
Jag hjälper ingen.
En valkyria...?
Jag trodde att alla valkyrior dog fasansfullt.
- Välj dina ord med omsorg. - Förlåt, det är väl ett hemskt minne.
Solen går ner... Sitt här.
Solen går ner, den står väldigt lågt...
- Men lägg av! - Du måste vara lugn.
- Jag är på en främmande planet! - Du har varit på en planet förr.
- Ja, en! - Och nu på två. En erfarenhet rikare!
Nervcellerna skickar impulser snabbare än hjärnan hinner med.
Det var så annorlunda.
Tidigare har Hulk och jag haft varsin hand på ratten.
Nu hade han bilnycklarna och jag var inlåst i bakluckan.
- Huvudsaken är att du är tillbaka. - Nej, det är det inte.
Om jag blir Hulk igen kanske Banner aldrig kommer tillbaka.
Och vi är fast på en tokstressig planet.
- Jag ska se till att få hem oss igen. - Tack.
Men inte till ditt hem, utan till Asgård.
Mitt folk är i stor fara.
Du och jag måste strida mot en enormt mäktig varelse - min syster.
Det lät bara så fel. Jag vill inte, det är er angelägenhet.
- Men hon är en ond varelse. - Jag orkar inte slåss mot fler varelser.
Som sagt: blir jag Hulk igen, kommer jag aldrig tillbaka.
- Men du bryr dig inte. - Jag fixar ett team, och Hulk är elden.
Du bara använder mig för att få Hulk, du bryr dig inte om mig.
Men jag gillar inte ens Hulk! Han bara: "Krossa, krossa, krossa."
- Jag föredrar dig. - Tack ska du ha.
Men ska man bekämpa onda varelser är han rätt bra att ha.
- Det är Banner också. - Nja...
Hur många doktorstitlar har Hulk? Noll! Och Banner? Sju stycken!
Visst, du slipper slåss. Men vi är i fara, så vi måste härifrån.
- Vad gör du? - Jag behöver en förklädnad.
Det behöver jag med. Jag kan vara Tony Stark.
- Så där. Tony och zigenaren. - Nej, du är Bruce Banner.
- Så varför spöka ut mig som Tony? - Du var naken.
Låt gå för det.
- Vad gör du nu? - Tony har supertajta brallor.
Varför är du så skum?
Att vara fångad i ett monster i två år kanske gjorde mig lite skum!
Okej, det är bra. Lugna ner dig och följ med mig.
Vi åker till Asgård, och du behöver aldrig mer tänka på Hulk.
Hulk! Hulk! Hulk!
Inte bra...
Banner!
- Banner! - Thor!
- Hej. - Hej.
- Det där tänkte jag sköta. - Jag hann före.
Fint. Vad gör du här?
- Vad gör du själv? Du skulle ju åka. - Ett sidospår.
- Och den där...? - Min förklädnad.
- Jag ser ju ditt ansikte. - Inte när jag gör så här.
Vad fin du är i håret. Har du gjort nåt? Eller bara tvättat det?
Visar strecken på ögat hur många hon har dödat? Vacker och stark...!
Vem är den där typen?
- Det känns som om jag känner dig. - Jag känner samma sak.
Jag har levt i ett töcken och försökt glömma.
Sakaar tycktes lämpligt för att dricka, glömma och dö.
Jag tyckte allt att du drack ohälsosamt mycket.
Jag tänker inte sluta. Men jag vill inte glömma heller.
Jag kan inte vända bort blicken mer, och om jag måste dö -
- kan jag lika gärna göra det med svärdet genom den där haggan.
Alltså vill jag vara med i teamet.
Har det ett namn?
Ja, det heter Revengers.
För jag får hämnd och du får hämnd.
Och du får... Vill du ha hämnd?
Jag har inte bestämt mig än.
Jag har även med mig en fredsgåva.
Här har ni mig!
Jag ville bara vara säker.
Hej, Bruce.
Senast vi sågs var du på mordturné.
- Vad gör du nu för tiden? - Det varierar.
- Är det en Draktand? - Ja.
Herregud... Valkyriornas omtalade svärd.
Det är långt mellan Sakaar och Asgård. Jag föreslår ett maskhål utanför stan.
Tankar vi på Xandar är vi i Asgård om 18 månader.
Nix. Vi åker igenom det stora.
- Genom Djävulens anus? - Anus? Vems anus?
Jag visste inte att det hette så.
En döende neutronstjärna i en Einstein-Rosen-brygga.
Då behöver vi ett annat skepp.
Ett skepp som klarar singulariteten.
Det behöver servostyrning och måste klara sig utan skeppsdator.
Och mugghållare, eftersom vi ska dö. Sprit!
- Det känns som om jag känner dig. - Samma här, det är helmysko!
Jaha, en metagalaktisk färd genom en instabil portal? Snacka äventyr!
- Vi behöver ett skepp. - Det finns ett par. Toppmodellerna...
Jag vill inte störa...
...men Stormästaren har många skepp.
Jag kanske till och med har stulit säkerhetskoderna.
- Vill du göra det rätta nu plötsligt? - Alls inte.
Jag står lågt i kurs hos Stormästaren och i utbyte mot koderna -
- ber jag om säker passage genom Anus.
Kan du alltså få in oss i garaget utan att larmet går?
- Ja, broder. - Jag skulle vilja säga en sak.
Alldeles nyss var han redo att döda vem som helst av oss.
- Han har försökt döda mig. - Mig med, många gånger.
När vi var barn förvandlade han sig till orm. Han vet att jag älskar ormar.
Jag tog upp den för att beundra den, och då bara: "Det är jag!"
Och så högg han mig. Vi var åtta år.
Ska vi sno ett skepp måste nån locka bort vakterna.
- Släpp lös odjuret. - Käften.
- Har ni ett odjur? - Nej, han är bara dum.
Vi ska starta en revolution. Jag förklarar senare.
- Vem är det här? - Jag förklarar senare.
Är det nån protoplasma du läcker, eller är det ägg?
Ser ut som ägg.
- Jag letar efter Korg. - Vem frågar?
Jag vet att du frågar, alltså. Men var det nån mer?
Åskans herre hälsar så gott.
Revolutionen har börjat.
- Revolution? Hur gick det till? - Vet inte.
Men huvudservern för lydnadsskivorna är utslagen och slavarna är beväpnade.
- Jag gillar inte det ordet. - "Huvudservern"?
Nej! Varför skulle jag ogilla "huvudserver"? Jag menar S-ordet.
Ursäkta, fångarna med jobb är beväpnade.
Det lät bättre.
Vi borde snacka.
Jag instämmer inte. Kommunikation är inte vår familjs styrka.
Om du bara visste vad jag har fått reda på sen sist. - Halloj!
Hej.
Oden förde oss samman. Poetiskt att hans död skulle driva isär oss.
Vi är så gott som främlingar för varann. Två kungasöner på drift.
Du ville ju inte snacka?
- Jo... Jag bör nog stanna på Sakaar. - Precis vad jag tänkte.
- Höll du just med mig? - Det passar dig perfekt.
Vilt, kaotiskt, laglöst. Du skulle klara dig utmärkt.
Har du så låga tankar om mig?
Jag högaktade dig. Jag trodde att vi skulle kämpa sida vid sida för evigt.
Men i slutändan är vi ju som vi är.
Det kanske ännu finns gott i dig.
Men vi valde olika vägar för länge sen.
Ja... Det är nog lika bra att vi aldrig ses mer.
Det är ju vad du alltid har velat.
- Vi kör "Hämta hjälp". - Va? Nej.
- Du älskar det. Och det funkar jämt. - Det är förnedrande.
- Har du nåt bättre? Annars gör vi det. - Vi ska inte göra "Hämta hjälp".
Hämta hjälp! Min bror är döende! Hjälp honom!
- Klassiker! - Jag avskyr det forfarande.
- Det är förnedrande. - Inte för mig.
- Vilket skepp skulle vi ta? - Commodore.
Men det spelar nog ingen roll.
Loke...
Jag har förrått dig förr, men det är inget personligt.
- Belöningen kan jag leva gott på. - Sentimentalitet är inte din grej.
- Enklare att låta elden härja. - Instämmer.
Ser plågsamt ut...
Kära bror, du börjar bli förutsägbar.
Jag litar på dig, du förråder mig. Runt, runt i cirklar.
Livet handlar om att växa och förändras.
Men du verkar vilja förbli densamme.
Det jag försöker säga är väl att du alltid kommer att vara en skälm.
Men du skulle kunna vara mer.
Jag lägger fjärrkontrollen här borta.
Ja, vi har alla saker att göra. Lycka till.
Det här fixar jag, det är bara ännu ett rymdskepp.
Lojala sakaarier! Åskherren har stulit ett skepp och min favoritmästare.
Upp i skyn! Skjut ner honom. Låt honom inte lämna planeten.
Snyggt skott!
Öppna luckan.
- Hoppas du är tuffare än du ser ut. - Hur så?
- Borde vi inte skjuta tillbaka? - Jo.
- Var sitter kanonerna? - Det finns inga!
Det är ett fritidsskepp. Stormästaren använder det till orgier och sånt.
- Sa hon att han har det till orgier? - Ja... Rör ingenting.
Nej...!
Nej!
- Kom in! - Strax.
- Jag hjälper henne. Ta spakarna. - Jag vet inte hur man gör!
- Använd nån av doktorstitlarna. - Ingen av dem gäller rymdskepp!
Det måste ju finnas nåt vapen ombord! Det där ser ut som ett.
It's my birthday!
Vi närmar oss Djävulens anus.
Där är hon - vår väg härifrån.
Vad är det här?
- Tack! - Tjena.
Vi skulle just kliva ombord. Haka på?
Ja, ni tycks ju vara i desperat behov av en ledare.
Tack ska du ha!
Nu kör vi!
Asgårdsbor...
Någon vilsen själ har stulit Bifrost-svärdet.
Berätta var det finns, annars blir det konsekvenser.
Svåra sådana.
Nå?
Du...
Bödel...?
Vänta!
Jag vet var svärdet är.
Jag trodde aldrig att jag skulle komma tillbaka.
Jag trodde att det skulle vara finare. Visst är det fint, men det brinner ju.
Titta i bergen. Värme från en folkhop. Hon kommer att ge sig på dem.
- Släpp av mig, jag leder bort henne. - Då dör du!
Folket är allt som betyder nåt. Jag tar Hel, så evakuerar ni Asgård.
- Hur tusan ska det gå till? - Jag har en kille på marken.
Asgård...
Hon är här.
- Nu har skeppet ett vapen. - Då sköter jag resten.
Jag hittade den här i rustkammaren.
Lycka till.
Ers Majestät...
Dö inte.
Du vet vad jag menar.
Vi måste vidare! Gå till Bifrost.
Syster...
Du lever.
Vad fint du har fått det. En liten renovering.
Vår fars lösning på problem var att täcka över dem.
Eller förvisa dem.
Han sa att du var värdig. Han sa samma sak till mig.
Där ser du. Du kände honom aldrig.
Inte under hans glansdagar.
Oden och jag dränkte hela civilisationer i blod och tårar.
Var tror du guldet kommer ifrån?
Och plötsligt en dag ville han bli en god konung.
Främja fred, skydda liv...
...och skaffa dig.
Jag förstår att du är arg.
Du är min syster och kan formellt sett göra anspråk på tronen.
Jag skulle gärna låta nån annan styra. Men inte dig.
För du är bara...genomrutten.
Upp och hoppa nu. Du sitter på min plats.
Vår far sa en gång att en vis kung aldrig eftersträvar krig...
...men alltid måste vara redo för det!
Tillbaka!
Fort!
Jag hade faktiskt väntat mig mer.
Heimdall!
Svärdet!
Det är skillnaden mellan oss. Jag är Odens förstfödda.
Den rättmätiga tronarvingen, frälsaren. Och du är en nolla.
Det är så enkelt att en blind kunde se det.
Nu påminner du om pappa.
Byrackan vägrar dö!
Det ordnar sig, jag fixar det här.
Ville du veta vem jag är?
- Vad snackar du om? - Du ska få se.
Ingen ska nånstans.
Jag ska komma över svärdet om jag så måste döda hela bunten.
Tjena.
Jag heter Korg. Vi tänkte ta rymdskeppet härifrån. Haka på?
Er frälsare är här!
Har ni saknat mig? Alla ombord, nu!
- Välkommen. Jag såg när du kom. - Givetvis.
Ett tappert försök, men ni hade aldrig nån chans.
För du förstår... Jag är varken drottning eller monster.
Jag är dödsgudinnan.
Vad var du gud över, nu igen?
Även när du hade två ögon såg du bara halva bilden.
Hon är för stark. Det går inte utan hammaren.
Är du Thor, hammarnas gud?
Hammaren riktade och fokuserade dina krafter, den var aldrig deras källa.
Det är för sent. Hon har tagit över Asgård.
Asgård har aldrig varit en plats.
Det här kunde vara Asgård.
Asgård är där folket är.
Och nu behöver det folket din hjälp.
Jag är inte lika stark som du.
Nej...
Du är starkare.
Säg mig, broder... Vad var du gud över, nu igen?
- Du är sen. - Du är ett öga kort.
Det är inte över.
- Vi ska nog upplösa Revengers. - Skjut en blixt på henne.
Den största blixten i blixtarnas historia hade ingen effekt.
Vi måste hålla stånd tills alla är ombord.
Det tar inte slut där.
Ju längre Hel är i Asgård, desto mäktigare blir hon.
Hon jagar ifatt oss. Vi måste besegra henne här.
- Så vad gör vi? - Jag kan inte skaffa hjälp.
"Asgård är ingen plats, utan ett folk."
Loke... Det gäller inte att hindra Ragnarök, utan att orsaka det!
Surturs krona i valvet.
Det är enda sättet.
Ett djärvt drag, broder. Även med mina mått mätt.
Ska vi?
Du först.
Det här är vansinne...
Åk nu!
För Asgård!
I den eviga lågan föds du på nytt.
Det är nog nu, Hel!
Asgård är ditt.
Vad du än har i kikaren, funkar det inte. Du kan inte besegra mig.
Jag vet.
Men det kan han.
Nej...!
Darra inför mig, Asgård!
Domedagen är här!
Folket är i säkerhet. Det är det enda som betyder nåt.
- Vi uppfyller spådomen. - Jag hatar den här spådomen.
Jag med, men vi har inget val. Surtur förintar Asgård och Hel -
- så att folket överlever. Men han måste avsluta verket, annars...
Nej...!
Hulk, din tjockskalle!
Sluta, Hulk! För en gångs skull, låt bli att krossa!
Stort monster!
Vi sticker!
Okej då.
Jag är Asgårds undergång!
Inte alltför stora skador.
Bara grunden står stark kan vi bygga upp det igen.
Det ska bli en fristad för alla folk och varelser i universum.
Där rök den grunden. Beklagar.
Vad har jag gjort?
Du har räddat oss från undergång. Asgård är ingen plats...
...utan ett folk.
Det klär dig.
- Du kanske inte är så illvillig ändå. - Kanske inte.
Tack. Vore du här på riktigt, skulle du kanske få en kram.
Jag är här.
Din tron.
Jaha, Asgårds konung...
Vart åker vi?
Jag vet inte riktigt. Några förslag?
Miek, varifrån kommer du?
Miek är död.
Jag råkade stampa på honom på bron.
Jag fick så dåligt samvete att jag har kånkat runt med honom.
Miek, du lever! - Hur löd frågan nu igen, polarn?
Till jorden, alltså.
Är det verkligen så klokt att återvända till jorden?
Absolut. Jordborna är galna i mig.
Låt mig omformulera det där.
Är det verkligen så klokt att ta med mig till jorden?
Antagligen inte.
Men oroa dig inte. Jag har en känsla av att allt ordnar sig.
Översättning: Magnus Lässker Svensk Medietext
Ansvarig utgivare: Eric Broberg Walt Disney Company Nordic AB
Jag måste säga att jag är stolt över er!
Revolutionen blev ju succé. Heja oss!
En klapp på ryggen...
Kom igen. Inte?
Jag med, för jag spelade en stor roll. Ingen revolution utan nån att störta.
Det bjuder jag på! Och så slutar det oavgjort.
Thor kommer tillbaka i Avengers: Infinity War