EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Förr trodde jag att det bästa som hänt mig var att jag var en del av Rayburnsläkten.
Det trodde jag redan som barn.
Välkomna.
Så fint att ni firar er smekmånad med oss.
- Vår uppsättning matchar. - Ingen fara.
Har ni med er dykutrustning ända från Stockholm?
- Vi har väntat på hans 40-årsdag i tre år. - Grattis! Mimosa eller champagne?
Två mimosa. Tack.
- Det förändrades aldrig. - Kom med.
- Stugorna två och sex. Ni ska få... - Förrän nu.
Vi går den vackraste vägen.
Nu vet jag att det var en lögn.
Två män snokade runt, ställde frågor och kollade hans båtar som ligger här.
- Och? - Jag tror att de var från FBI.
- Det vet du inte. - Jag vet hur de ser ut.
De ställde frågor om Gilbert.
Vad för sorts frågor?
En lögn som knöt oss samman innan vi visste sanningen.
Vad fanns här innan ni byggde huset?
Inget. Bara natur.
Får jag fråga hur ni hittade det?
Min make var med i flottan, stationerad utanför Key West.
Vi skulle flyga till Miami Beach i en väns sjöplan.
Och Robert såg ut genom fönstret och sa:
"Vänta. Åk tillbaka. Där ska vi leva våra liv."
Och nu har vi bott här i 40 år.
Okej. Vi åker aldrig hem.
Jag vet hur det känns.
En lögn som blev vår sanning.
Och som till slut skulle splittra oss.
Jake, vänta. Sluta inte.
Jake. Kom igen.
- Snälla. - Kevin.
Du är smart. Skaffa en advokat.
Det fanns en tid då vi var oskyldiga, mina syskon och jag.
Men det var länge sen nu.
Jag bad er komma hit, för det allra viktigaste för mig är sanningen.
Och jag tänker berätta.
Jag är införstådd med mina rättigheter.
Jag är här för att erkänna.
Herrejävlar.
Jag ska göra allt för att förbättra din situation.
Knulla dig själv i helvetet.
Jag vill göra allt jag kan för att ställa det här tillrätta.
Så att du kan sova?
- Jag hade fel. - Jag vill inte att du gör nåt.
För jag fattar nu. Din jävla bror, din mor, din syster...
Ni måste leva med det ni gjorde. Du är patetisk.
- Jag har fått nog. Ja, sir. - Fortsätt arbeta.
Vet du vad du kan göra? Håll Dannys unge borta från det.
- Gör det. - Borta från vad?
"Från vad?"
Jag berättade fan inte vad du gjorde.
Han behöver inte få veta sanningen.
Vem som dödade hans pappa, det behöver han inte veta.
Jag sa: fortsätt arbeta.
Ja, sir.
Jag föreslår att ni tar av er skorna och går barfota i sanden.
- Det är ljuvligt. - Kom igen, brorsan.
Det är ett nöje att se och lära av dig.
Tack.
Fick era advokater kontrakten?
- De granskar dem just nu. - Vad bra.
- Det här är min fru Nancy. - Hej, Nancy. Sally Rayburn.
- Ett nöje. - Tack.
Jag borde väl inte säga nåt, men vill du verkligen sälja?
Jag vet. Det är...
Känslorna är blandade.
Våra dörrar står alltid öppna för dig.
Tack. Det uppskattar jag.
- Kör. - Okej. Bara...
Kör, cabrón.
Jag sa åt Nicolas att jag inte sagt nåt till nån.
Jag har inte sagt ett skit. Vad fan händer?
Roy fick en hjärtattack. Han ligger på sjukhus.
- Jag ville hjälpa till. - Vad sa du till Nicolas?
Inget. Jag vet ingenting.
Ringer han igen nämner du inte mig. Fattar du?
Ja.
- Kan du tala om vad som pågår? - Nicolas är polis.
- DEA, FBI, jag vet fan inte. - Vad snackar du om?
Det är nog inte hans riktiga namn. Den jäveln berättade allt för dem.
- Vi är så körda! - Jag måste ta mig till Havanna.
Du ska hjälpa mig.
Hur? De har koll på mitt varv.
- De letar efter mig. - Fixa en båt åt mig.
Jag kan inte det! Hör på vad jag säger.
- Okej, lugna dig. - Tror du att jag bryr mig om din familj?
- Vill du se Rocky växa upp? - Lugna ner dig.
Jag behöver tid. Jag måste hitta en kapten.
Stanna här.
Tjugofyra timmar.
Om du lurar mig, dödar jag hela din familj.
Förstår du?
Jag hör av mig.
Ibland känner jag mig svimfärdig.
Tala inte. Andas bara normalt.
Ditt blodtryck är normalt.
Ibland förlorar jag ord. Jag kommer inte ihåg rätt.
Jag kan inte prata normalt.
Dina blodvärden och ditt EKG ser bra ut. Jag ser inget fel med dig.
Andningssvårigheterna då?
Du har varit väldigt stressad på sistone.
Dykolyckan var traumatisk. Du behöver lugn och ro.
- Det är mitt hjärta. - Nej.
- Vad kan det annars vara? - Vad tror du?
Du har inte cancer.
- Ta fler prover. Du kanske missade... - Du är fullt frisk.
Andas. Ta ett djupt andetag.
Bra.
Vi kan förändra din behandlingsplan. Sluta ta din medicin.
Min blodtrycksmedicin?
Varför då?
I ovanliga fall kan den ha bieffekter.
- Bra. Tack. - Okej.
Bra. Tack.
Och du måste ta det lugnt. Slappna av.
Lyssna på musik. Kom tillbaka om en månad.
Jag gjorde extra sallad.
Vad sa läkaren?
Inget allvarligt. Han sa åt mig att vila.
Bra. Nolan tittade förbi. Han vill prata med dig.
- Om vad? - Danny.
Han har visst några frågor.
Kom och sätt dig.
Jag sa att du gärna pratar,
men att han ska vänta tills du mår bättre.
Vad är det? Mår du inte bra?
Vad gör du här?
Jag blev inbjuden på lunch.
Hur känner ni varann?
John, John, John.
Hon är min vän.
- Är ni bara vänner? - Lägg av.
Börja inte med det där igen.
Vi är vänner.
Hon får sitta vid familjebordet.
Är hon en familjemedlem?
Hon är som en familjemedlem borde vara.
Vi tar hand om varandra.
- Vi har kul tillsammans. - Inga dolda avsikter.
Är du...
Är du inte släkt med oss?
Vad snackar du om?
Berätta, John.
Han tror att pappa hade en affär.
Att kvinnan fick ett barn.
Mamma fick reda på det, och det var därför hon skulle ge sig av
då Sarah och jag åkte ut med båten.
Sarah drunknade, och så vidare.
Jag vet inget om det.
Jag sa att det inte var sant, men han tror mig inte.
Trettiofem år har gått, men han är fortfarande ett barn.
Han vill förstå sig på saker som inte alltid är logiska.
Det är okej.
Det är dags att släppa det.
Kom och sätt dig.
Du vet vad du måste göra.
Du kan inte undvika honom för alltid.
Du, Kev?
Älskling, kan du hämta vatten åt oss?
Kev?
Är du okej?
Älskling?
Öppna dörren.
Säg att du är okej.
Kevin?
Kevin!
Titta inte på mig, för fan.
- Vad gör du? - Det räcker där.
- Är du okej? - Kom inte närmare.
Ke...
- Snälla, gå din väg. - Kevin.
Kevin.
- Släpp pistolen. - Gå bara.
- Kevin. - Dra härifrån, för helvete!
Älskling.
Lägg ner pistolen.
Kevin, lägg ner pistolen.
Vi har ett barn, Kevin.
Jag älskar dig.
Lägg ner pistolen.
De känner till allt. Den jäveln Nicolas är med i DEA.
DEA!
Lägg ner pistolen.
Lägg ner pistolen, okej?
Nu är jag helt körd. Fattar du det?
- Det är du inte. - Det här är enda utvägen.
Lägg ner pistolen. Vi har ett barn.
Känner DEA till kubanerna?
Känner de till Roy?
- Ja. - Okej.
Hör på nu.
Du ska säga åt John att lösa det här.
- Det här är hans fel. - Han kan inte lösa det.
Förstår du? Ingen kan lösa det här.
Ni har det bättre utan mig. Rocky har det bättre utan mig.
Det här är det enda jag kan bidra med.
Håll tyst och lyssna på mig.
Om nån förtjänar att dö, så är det John!
Han ska inte ta dig ifrån mig. Förstår du?
- Det kan jag inte. - Du ska gå till honom.
Du ska se till att han löser det här.
Han ska rädda dig, och rädda din familj.
Jag bryr mig inte om vad han måste göra eller vem han måste bedra.
Kubanerna, Roy, Diana eller hans egna jävla barn...
Förstår du?
Han ska lösa det här. Han ska rädda dig, mig och vårt barn.
Okej?
Ja.
Chelsea, det är John. Jag letar efter Nolan.
Jag behöver hans telefonnummer. Kan du ringa mig?
Tack.
- Har han åkt? - Ja, han är borta.
Helt jävla otroligt. Han kommer fortfarande hit.
Jag måste till jobbet.
Vad vill du att jag ska göra?
Inget. Det här var en dålig idé.
Jag sa till Belle att det vore fel att prata med dig.
Jag visste att du skulle döma mig sådär.
Den där blicken: "Du är ett sånt jävla klantarsle."
Varför gör du så? Jag vill faktiskt veta.
Varför är det så viktigt för dig att vara bättre än mig?
Mig? Jag menar...
Jag är en skitstövel. Alla vet det. Jag har sabbat hela mitt liv.
Men varför är det så viktigt för dig att vara bättre än jag?
- Så är det inte. - Jo.
Det har pågått hela mitt liv.
Jag borde inte ta det personligt. Du gjorde det mot mig, mot Meg.
- Mot Danny. - Jag känner inte att jag är bättre än dig.
Nolan kom förbi. Han ville prata om Danny.
- Gjorde du det? - Nej, för fan.
Han pratade med Chelsea under rättegången. Såg du det?
Vad tror du att han vet?
Jag vet inte.
- Har du hans telefonnummer? - Nej, för fan.
Jag vet inte ett skit om honom.
Vad är det du vill att jag ska göra?
Jag vet. Jag är ledsen. Jag visste inte hur jag skulle berätta.
Och sen kom din olycka...
Timingen är dålig.
- Var är Janey? - På det nya stället.
Var är det nya stället?
Norr om Marathon, på havssidan.
Jag försökte lämna hälften av allt till dig...
Om det finns saker du vill ha, kom och hämta dem.
Jag vill inte ha nåt. Ta allt.
Jag behöver det inte.
Jag tänkte på första gången jag åt middag hemma hos er.
Jag var 16.
Vi hade varit ihop i några månader,
men det var första gången jag träffade allihopa.
Och jag var så glad.
Men du höll koll på mig hela kvällen,
för du sa att Danny var opålitlig
och din pappa var oberäknelig. Minns du det?
När jag kom hem frågade mamma hur det varit, och jag sa...
...innan jag ens förstod nåt, så sa jag: "Alla verkade så sorgsna."
Vad pratar du om?
Jag minns den middagen.
Alla var glada.
Vi skrattade eftersom Kevin försökte dansa breakdance.
- Alla var glada. - Ja, du har rätt.
Du säger aldrig nåt!
Du sa aldrig att vi var sorgsna.
Ingen sa eller gjorde nåt sorgligt. Det var bara en känsla.
Jag hade inte kunnat säga mer än så.
Men luften var tung.
Och jag försökte.
Jag försökte verkligen att glömma det. I åratal.
Men jag hade rätt.
Ni är sorgsna allihop.
Och du är mest sorgsen av dem alla.
Du har aldrig varit lycklig.
Det kunde jag känna.
Jag trodde nog bara att...
Jag var så kär i dig att...
...jag kanske kunde hjälpa dig.
Jag väntade på dig.
Jag försökte visa dig på tusen olika sätt att jag väntade på dig.
Att när du var klar med allt som din familj gör mot dig,
att jag ändå skulle vara här för dig.
Men sorgen inom dig, den har aldrig förändrats.
Jag älskar dig.
Gud, jag älskar dig.
Du är den enda man som jag har...
Som jag nånsin har älskat.
Det räcker inte.
Jag är ledsen.
Det vet jag att du är.
Jag ville inte att det skulle bli såhär.
Självklart inte.
- Han är som sin pappa. - Vad vet du om det?
Han dyker inte upp.
- Du vet ingenting. - Jaså.
Jag fattar. Ni är kompisar nu.
- Är ni kompisar? - Nolan är din kusin.
Han ingår i familjen. Klandra inte honom
för att han inte är lika hemmastadd här som du är.
Det är ingen överraskning att han inte är lika välanpassad som du.
Han är mer välanpassad än alla tror.
Visst.
Jag ville tala med er tre ihop, men...
...jag får prata med Nolan en annan gång.
Jag ska sälja gästgiveriet.
- Varför? - Vad?
Det här huset, det här hemmet...
Genom åren, när jag tänkt på min familj och allt jag välsignats med...
Jag såg huset, inte människorna.
Inte era föräldrar, far-eller morbröder. Inte mig eller er farfar.
Jag såg en byggnad.
Allt jag såg var en symbol för familjen Rayburn.
Och det är fel.
Jag vill inte att ni ska klamra er fast vid det.
Eller den sorg som huset fört med sig. Det är ni fria från.
Jag ska sälja och ge pengarna till mina barnbarn.
- Men du då? - Vad ska du göra?
Jag vet inte. Resa, kanske.
Jag kan besöka några platser som er farfar och jag ville besöka.
Du får inte åka.
Älskling.
Det kanske känns som att det går för fort.
Det kan stämma, men vi klarar oss.
- Vet pappa om det här? - Inte än.
Jag ville inte att han skulle övertala mig.
Men jag ska berätta.
Och jag ska inte ångra mig.
Pengarna tillhör er och bara er.
Det är ert arv.
- Mer kaffe? - Ja, tack.
Inspektör Rayburn. Agent Kimball.
Tack för att du kom.
- Vill du ha nåt att äta? - Nej, tack.
- Min bror Kevin... - Vad är det med honom?
Jag vet att det pågår en utredning. Du får inte tala om den.
Det stämmer.
Kevin känner att han är målet för utredningen,
eventuellt för att han har samarbetat med Roy Gilbert.
- Jag kan som sagt inte säga nåt. - Jag ber dig inte om en tjänst.
Men jag tror att vi kan hjälpa varandra.
Du har haft ett tufft år. Jag vill inte göra det värre.
Din bror Kevin sitter väldigt illa till.
Vad min bror än har gjort, så måste ni inse att han är nybörjare.
Det vet vi.
Kan vi talas vid då?
Går han med på att vittna?
Jag vet inte, men jag är rätt säker på det.
Vårt huvudintresse är Gilbert.
Hans nätverk, partners och utländska kontakter.
Kevin och hans familj är inte säkra här.
Ska han vittna behöver han vittnesskydd.
Hjälper han oss kan vi lösa det, men nu sker allt väldigt snabbt.
Det gör det väl alltid?
- "Väldigt snabbt"? Vad menar han? - Vi har ingen tid kvar.
Får vi vittnesskydd?
- Var hamnar vi då? - Det spelar ingen roll.
- Det är en omöjlig utväg. - Varför?
Anger du Gilbert berättar han om mordet på Marco för att skydda sig själv.
Nej. Han sa att jag var som en son. Han skulle inte svika mig.
Var fan tror du mordvapnet finns?
Under mordkvällen sa Shakowski åt dig att hämta det och ge det till honom.
Varför skulle han göra det? För att Roy har det nu.
Du måste förstå vad utredningen handlar om.
Du måste förstå hur inblandad du är.
Du måste förstå att det finns ett alternativ.
Fängelse, menar du? Det är väl den bästa utvägen.
Då åker jag dit för smuggling. De har inga andra bevis.
Jag blir...
Fan.
Jag vet inte vad jag ska göra.
Gör som jag säger.
Gå till polisen.
Jaså?
Jag behöver mer tid.
Några timmar till. Det är inte lätt att hitta nån.
- Fan ta din familj... - Håll käften! Säg inte så!
Hör på...
Okej, jag är ledsen. Ge mig bara några timmar till.
Jag ringer dig om två timmar.
- Det är kubanen. - Du måste lyssna på mig.
Han dödar min familj om jag inte hjälper honom.
- Hör på... - Jag ska besöka Roy.
- Jag måste tala med honom igen. - Nej, för helvete.
Kevin, det är fel beslut. Gör inte det!
Roy?
Ursäkta mig.
Blev mr Gilbert flyttad?
- Förlåt, vem är du? - Kevin Rayburn.
Jag är hans affärspartner. Jag var här i går kväll.
Du är inte familj. Endast familjen underrättas.
"Underrättas"? Om vad? Vad pratar du om?
Mr Rayburn, prata med familjen.
Berätta för mig. Jag ingick i familjen.
Jag är ledsen.
Mannen som låg här i rummet, har han gått bort?
Är han död?
Kom igen.
Helvete. Okej.
Rayburn House. Hur kan jag stå till tjänst?
Sally, det är dr Lorenz. Jag ringer angående husförsäljningen.
Två öl och whisky.
Friterade musslor, varsågod. Har ni en bra kväll?
Kvällen vore bättre med dig i knät.
- Den synen vore värd pengar. - Jag hade betalat för att undvika det.
Snuten kom just in.
Chelsea, jag letar efter Nolan.
- Dra åt helvete. - Hör på.
Chelsea? Är allt okej?
- Jag är polis. - Jag skiter i vem du är.
- Är allt okej? - Det är lugnt. Tack.
- Gå till baren om du vill ha en drink. - Har du hans nummer?
- Låt honom vara. - Det är viktigt.
För vem? Du är en patetisk skitstövel.
Du tänker ändå bara ljuga för honom.
Du vill bara säga nåt så att du mår bättre själv.
Han behöver inte höra det. Han behöver inte dig.
Vad är det som händer?
Mamma är asfull.
- Varför? - Jag vet inte, John.
Kanske för att två barn är döda, ett har rymt, och vi är de som är kvar.
Roy är död.
- Sa mamma det? - Nej, jag berättade för henne.
- Vad förväntade du dig? - Vet inte.
Jag förväntade mig inte att hon skulle bli galen.
Hon hatade honom.
Roy och mamma hade en affär när vi var små.
Vad fan sa du?
- Du vet vad jag menar. - Du är galen.
Du är fan paranoid.
Du snackar skit. Det var inte så det var.
- Men du vet? - Jag vet. Roy berättade.
- Roy ljög. - Han var full på en båt.
Han knivhögg en man. Det var en olycka. Pappa såg det.
Mamma och pappa hjälpte honom dölja det eftersom han lånade dem pengar
för att köpa egendomen för huset. Så är det.
Håll käften.
Håll käften, för fan!
Roy är död.
Det går inte att hindra polisen nu.
Nu tar de mig.
Du kom hit för att be mamma om hjälp, och hon är full.
Jag kom inte för att få hjälp, utan för att ta farväl.
Mamma?
Vad i helvete?
Mamma?
Är du okej?
I vissa delar av Miami, när det är supermåne,
kommer vattnet upp ur gatubrunnarna.
Det bara stiger.
Man kan inte hindra det.
Vattnet.
Det fortsätter bara att stiga.
Vi kan inte göra nåt åt det.
- Det tar vad det vill. - Vad pratar du om?
Havet, det tar allt.
Mina barn.
Mitt hem.
Jag kan inte ens sälja det nu.
- Ingen ska sälja huset. - Jo, det ska jag.
Det skulle jag.
Papperen var redo att skrivas på. Ett trevligt par.
Jättetrevliga. Redo att skriva under.
Vad pratar du om?
Skulle du sälja?
- Visste du det här? - Vad spelar det för roll?
De bad experter peta runt i vartenda hörn, mätte det ena och det andra.
De sa att det kommer att stå under vatten om tio år.
Kanske mindre. Det är värdelöst.
Jag har inte ens det här kvar.
Jag har slösat bort mitt liv.
Sluta, du behöver sova. Nu räcker det.
Sätt dig.
Räcker det?
Det räckte så fort jag födde er pojkar.
När Danny föddes...
Man vet knappt vad som pågår med den första...
Men redan då kunde jag...
Jag kunde se att han var vilsen.
Han var så vacker.
Som Robert.
Lång och smal.
Men jag visste att han aldrig skulle finna sin väg.
Så jag höll honom nära.
Så nära jag kunde.
Jag tänkte att om jag älskade honom tillräckligt skulle han klara sig.
Inte sant?
Hör på. Danny slösade bort sitt eget liv.
Och sen klandrade han alla andra. Det var han som gjorde fel.
Du gjorde inte fel.
Och du...
Du var inte ens stark nog att födas. De trodde att du skulle dö inuti mig.
Jag hade så ont att de fick skära ut dig.
Jag borde ha hindrat dem. Det hade varit bättre om du fått kämpa.
Du behövde hitta din styrka, bevisa att du kunde.
Men jag gjorde fel.
Jag vägrar att lyssna på den här skiten.
Jag lät dig vara svag.
Kom så drar vi härifrån. Snälla.
Söta, rara Sarah.
Och Meg. Sarah var så skör.
Så liten.
Och Meg kom ut så fort.
Jag visste knappt att hon var där.
Mina söta flickor.
- Kom så går vi. - Men du...
John...
Du spräckte mig när du kom ut.
Du var täckt av blod när de la dig på mitt bröst.
Jag skrek och bad dem ta dig.
Men blodet blev kvar.
Fläcken...
Det blev en röd fläck på...
På min vita klänning.
Det var ditt fel.
Det var ditt fel, John.
Sarah och Danny...
- Det är ditt fel! - Du behöver inte lyssna på det här.
- Jo, det gör han. - Nu drar vi, för fan.
Eller hur, John?
Den duktige.
Kom nu.
Du hade ingen aning om vad familj var.
Det har du aldrig haft.
Nej.
Så är det väl.
Kom. Det finns inget här för oss.
Här finns inget kvar.
Är du okej?
Du kan berätta, vad det än är.
Du behöver inte hålla det inom dig.
Det är en skitdålig vana, men...
Har du talat med henne? Vad sa hon?
- Det är korkat. - Det är klart att det är.
Vad hände?
Jag var alltid en dålig grabb, eller hur?
- Vad tyckte du om mig? - Jag minns inte.
Vad tyckte du om mig?
Du måste svara. Vad tyckte du om mig under uppväxten?
Vem var jag?
Jag minns inte.
Det gör du visst. Du minns.
Ser du det där?
Bjöd du ut henne?
- Och? - Hon sa nej.
Det är hennes förlust.
Hon frågade om du var min bror.
- Varför? - Hon kanske gillar dig istället.
Lägg av. Så skulle jag inte göra. Du är min bror, för fan.
Och hennes vän sa att hon vill att du ska bjuda ut henne?
Då spelar hon svårfångad.
Det är bra. Det betyder att Dana verkligen gillar dig.
Det är Diana.
Diana.
Det var början på hela ditt liv.
Och där borta.
Berätta om honom.
Hur gick det till?
Berätta bara...
Jag var alltid en dålig grabb. Eller hur, John?
Hur gick det till?
Vill han höra sanningen?
Han vill inte veta det.
Han frågar ju.
Han vill veta vad som hände.
John...
Vi kunde aldrig lita på våra föräldrar. De ljög.
Förändra familjen.
Du kan hjälpa honom.
Han ber dig om hjälp.
En gång till.
John.
Specialagent Frank Torres. Vi har jobbat på fallet ihop.
Trevligt att träffas.
- Var är vi? - Jag har talat med Kevin.
- Och? - Han överlämnar sig själv.
Okej, men tänker han vittna?
Jag vet inte vad han tänker göra, men...
...det är mellan er och Kevin nu.
Din bror står inför ett tungt straff.
Jag är glad att han går frivilligt.
När sker överlämningen?
I morgon, kl. 09.00, hemma hos honom.
Jag har talat med honom. Han lovar att vara redo.
Det här måste vara svårt för dig. Kevin gör rätt.
Jag vet.
Han är en bra person.
Hur som helst...
Vi ses i morgon.
Är du säker?
Är det här verkligen rätt?
Känns det okej?
Jag ser ingen annan utväg.
- Och John? - Han håller med.
Belle.
Jag ville aldrig såra dig eller Rocky.
Det vet jag.
Ibland känns det som att jag lät livet...
...ta mig vart det ville.
Jag tog inget ansvar, bara drev med.
Jag borde ha levt annorlunda.
- Är han inne? - Jag antar det.
- Jag väntade på er. - Då går vi.
Kevin, det är dags.
Kolla baksidan.
Kevin, kom nu. Öppna.
Vad är det som pågår?
Kev...
- Här är tomt. - Garderoberna är tömda.
De har gett sig av.
Var fan är du? Ring mig.
- Jag kan inte säga vad som händer nu. - Jag känner honom.
Han är inget jävla geni.
Vet du vart han kan ha åkt?
Nej, jag...
Vad?
- Kevin, vad fan håller du på med? - Förlåt. Jag kunde inte.
Om jag hamnar i fängelse får Belle och Rocky lida.
Du har ingen aning om vilken knipa du är i nu.
- Du måste komma tillbaka. - Jag kan inte.
Jag och Belle ska starta ett nytt liv.
"Ett nytt liv"? Vad fan pratar du om?
På Kuba. De lämnar inte ut oss där.
Kevin, var är du nu?
En och en halv kilometer förbi Marathon. Vind i seglen.
- Tog du gästgiveriets båt? - Den är för långsam. Jag har en snubbe.
Kustbevakningen kommer att ta er.
Vänd om och kör till Marathon innan det är för sent. Jag ringer dig.
- Vi ses när vi ses. - Kevin, du har ingen...
Varna kustbevakningen. Vi hämtar honom.
Ledsen, John.
Stäng av motorn.
Fan!
Nu!
- Stäng av motorn! - Vad är problemet?
- Var är han? - Vem?
- Har du passagerare ombord? - Har ni fullmakt?
Ja, det har vi. Torres.
Jag är bara kapten. Han betalade. Jag frågade inte.
Okej, kapten.
DEA, Rayburn.
Öppna luckan.
Kom ut långsamt. Händerna i luften.
Qué volada, Nicolas.
Din jävel.
Hur långt är det kvar?
80 km till Bimini.
- Kommer du att sakna det? - Ja.
Nej.
Där är det.
Tänk att du inte ens sett det.
Jag hörde att det var vackert, men kunde inte föreställa mig det här.
- Visade inte din mamma det för dig? - Din pappa hade några foton.
Tycker du inte att jag ska fråga John?
Jag vet att det är svårt. Du måste försöka distansera dig från dem.
Det ska jag göra när jag har pratat med honom.
Du behöver inte prata med honom för att rädda dig själv. Bryt med dem.
Jag ska bara fråga honom.
Oavsett vad han säger.
Sen ska jag gå och aldrig komma tillbaka.
Din pappa kunde inte släppa taget, men det kan du. Nu är det din chans.
Du kanske har rätt.
Det kanske inte är värt att veta.
OKÄNT NUMMER
John Rayburn.
Är du ensam?
Ja.
Vi klarade oss.
Bra.
John, jag vet inte hur jag ska tacka dig.
Jag vet inte vad jag ska säga.
Vill du betala tillbaka?
Lev bara ditt liv.
Glöm det här stället.
En dag kanske du och mamma och Meg kan komma på besök?
- Det tror jag inte. - Varför inte?
- John? - Nån måste göra det.
Vad pratar du om? Göra vad?
Sätta stopp för det.
Det måste ta slut.
John?
Jag är införstådd med mina rättigheter.
Jag är här för att erkänna.
Vi har känt varandra i många år.
Vi har varit med om mycket, Franco.
Jag är jävligt ledsen att jag drog in dig i det här.
- Men jag är skyldig. - Gör inte det här...
Jag är skyldig till min brors död.
Jag är skyldig till...
...att ha satt dit O'Bannon för Marcos mord.
John.
Du ringde mig för att du behöver hjälp.
Det är ett stort steg.
Jag är här för dig.
Tack.
När man är paranoid, vet man inte om det själv.
Andra vet det.
Jag vet det.
Du har varit med om mycket. Mycket stress.
Lita på mig.
Jag säger sanningen.
- Det vet jag. - Gör inte så.
Gör inte så.
Jag är inte paranoid. Gör inte så, för fan.
Jag förstår.
Vad händer härnäst?
Jag har nyheter åt dig.
Jag ska lägga av.
- Vad? - Jag slutar här nere.
Jag tog jobbet i Boston med Gallagher.
Vad fan snackar du om?
- Jag erkänner allt. - Nej.
Det ska du inte göra. Du ska inte ta smällen
för den röra som Roy Gilbert och Kevin orsakade.
DEA har hållit mig underrättad.
Jag vet att du hjälpte dem med Kevin.
Klandra inte dig själv.
Du gjorde vad du kunde.
Kevin får ligga i den säng han bäddat.
Det kommer snart att vara över.
Belle glömde att stänga av GPS: en på sin mobiltelefon.
De är tillbaka i USA i morgon.
Åk hem. Sov lite.
- Lite sömn. - Det behöver du.
Du är en bra karl.
Jag kommer att sakna dig.
Mamma! Hjälp!
Rayburn-familjefoto.
Ställ er på rad.
Under banyanträdet.
Okej. Kom igen.
Kom igen, allihopa. Vi tar det på allvar.
Ett, två, tre.
Rayburn!
Ni tre ska bestämma om Danny får stanna.
Svik inte familjen, för fan.
Gör det, John.
Det behöver inte sluta såhär.
Han behöver inte få veta.
Andas dig igenom det.
Du fixar det.
Den skrevs i fängelse.
- Det är en fängelsesång. - Galet.
- Jag kan bara två verser. - Vem skrev den?
- Vet vi det? - En före detta guvernör.
- Jag talar sanning. - Så passande.
- A-klappa. - B-klappa.
Han satt inne för förskingring eller nåt.
- En New Orleans-grej. - Han var inte den första.
- Var inte det där... - Jag behöver mer vin.
Undertexter: Tomas Lundholm