Acest film este o adaptare după biografia unei figuri istorice.
Chiar dacă există câteva licențe artistice,
faptele descrise aici s-au întâmplat și încă inspiră generații întregi.
E una din cele mai vechi mărturii ale luptei pentru libertate și egalitate.
Inspirat dintr-o poveste reală
Mamă, cine sunt ei?
Mamă!
Ai grijă ca sora ta să fie în siguranță, Bilal.
Ești bine?
- Sunt bine. - Iar ai visat urât?
Poftim. Am păstrat asta pentru tine.
Lipsește o bucată din ea.
Deci? Aștept.
Îți mulțumesc, sora mea minunată.
Cu mare plăcere, frate drag. Așa mai merge.
- Ce pot cumpăra cu un dirham? - Pentru început...
o binecuvântare de la unul din zei.
Poate unul din ei te va ajuta să nu mai ai coșmaruri.
Unde erau ei când mama avea nevoie de ei?
Mai bine îți cumpăr ceva dulce.
- Ghufaira! Adu apă pentru stăpân. - Mișcă-te!
Mă duc eu.
Dulciuri! Avem dulciuri! Care mai dorește, care mai poftește!
- Culori diferite, prețuri diferite. - Cât costă?
Ai vrea să guști una?
Idoli de vânzare! Idoli de vânzare!
În toate formele și culorile posibile!
Vă vor îndeplini orice dorință.
Vă vor aduce faimă, putere.
Fertilitate.
Frumusețe.
Tu în mod sigur nu ai nevoie de un idol pentru frumusețe.
El are nevoie de tine.
Mulțumesc.
Dar pentru fertilitate... ai vrea să ai copii, nu?
Cu ăsta, poți avea tripleți!
Vezi, pe unde mergi, băiete!
Zeii văd tot ce faci.
Sunt atotștiutori.
Să nu ieși în deșert, doar dacă vrei să mori în flăcările pustiului.
Intră!
Dovediți-vă credința aducând daruri.
Potoliți mânia zeilor...
sau altfel.
Vino, băiete, vino!
Vrei să nu mai ai coșmaruri, așa este?
Scoate moneda aceea din buzunar.
Nici un dar nu e prea mic,
nici o dorință... prea mare.
Poți avea... ce îți dorește inima.
O vreau pe asta!
Zeii... văd tot ce se întâmplă.
- Ai ratat! - Ai făcut-o dinadins.
Săgețile mele au nevoie de ținte care merită.
N-o să la risipesc pe o găină.
Dar o căprioară...
Unde-am putea găsi o căprioară?
Ce?! Safwan, ce faci acolo?
Safwan.
Uite o căprioară.
Una neagră.
Aici, sclavule!
Am zis... să vii aici.
Oprește-te, sclavule! Îți ordon!
Căprioara crede că e leu.
Da. Mai bine ai fi atent.
- Mai bine ai fi atent! Glumeam. - Taci din gură! Du-te și prinde-o.
Dă-mi drumul!
- Nu te mișca. - Nu.
Te rog nu face asta.
Nu!
Safwan. Se pare că ai nimerit căprioara...
direct în fund!
- Nu te las să-i faci rău. - Îndrăznești să-mi dai ordine mie?!
Dă-i o lecție acestui... șobolan.
Te rog să-l ierți, Stăpâne Safwan.
Ce faceți aici, băieți?
Nu știam că ești tu, tinere stăpâne Safwan. Îmi cer iertare.
Te deranjează sclavii ăștia? Mă ocup imediat de ei dacă e cazul.
Hai. Să mergem. Spune-i tatălui tău că îi aduc comanda astăzi.
Ghufaira.
Te-au rănit cumva?
Ar fi trebuit să fiu acolo să te apăr.
N-o să mai las pe nimeni să te rănească, niciodată.
Înaintează. Fii generos.
Faceți o ofertă, și acest specimen deosebit poate fi al vostru.
O dată, de două ori...
Adjudecat. Ia-l pe amărâtul ăsta de aici. Adu-l pe următorul.
E cel mai bun sclav...
pe care îl am. E inteligent. Știe să scrie și să citească.
Vorbește douăzeci de limbi străine.
Douăzeci!
Poate vorbi până și cu animalele.
Mare Umayya, nu puteți cere un sclav mai bun pentru misiunile dumneavoastră.
Ăla nu e chiar așa deștept...
dar e puternic ca un taur.
- Îl cumpăr. - Sigur?
Vreau să spun... o alegere excelentă!
E puțin cam scump, dar știu că zeii au fost generoși cu tine,
o, mare Umayya.
Okba, într-una din zilele astea, o să-ți tai limba aia mare și proastă.
Să fie livrat la adresa mea.
Mulțumesc, mulțumesc, mulțumesc.
Binecuvântat fie Umayya. Grațios, magnific...
Stăpâne, am idolii pe care i-ați comandat.
Să vi-i aduc acasă sau la magazinul din piață?
Tu ce crezi?
- Păi... - La piață, netotule.
Și dacă mai întârzii încă o dată, nu voi mai plăti marfa.
Mii de scuze. Nu se va mai întâmpla.
Am întârziat, a trebuit să îl ajut pe fiul dumneavoastră, Safwan.
- Ce? Ce-i cu Safwan? - A fost atacat de un sclav.
- Ce sclav? - I se spune Bilal. L-a trântit la pământ.
Dar i-am arătat eu. L-am salvat de la o bătaie crâncenă.
Ajunge. Du acești idoli la magazinul meu, sau nu mai facem afacerea.
Da, domnule. Desigur. Imediat.
Bilal!
Ia-l de jos.
Am zis... să îl iei de jos.
Al cui e mărul ăsta? Al cui e?
Al dumneavoastră, domnule. Al dumneavoastră.
Și ce diferență e între mărul ăsta și tine?
Nici o diferență, domnule.
Să nu mai uiți asta.
Du-l afară în curte și... biciuiește-l.
Mișcă-te!
Indiferent ce faci...
stăpânul e stăpân...
iar sclavul sclav.
Tată, sper că îi vei da o lecție pe care n-o va uita nicio...
Cum ai putut să lași un sclav să te bată?
Bilal minte, tată! Sclavul minte! Nu e adevărat că m-a bătut.
M-ai făcut de râsul orașului.
Oprește-te. Am zis să te oprești!
Ascultă.
El nu plânge. Nici tu n-ar trebui să plângi.
Nu-mi pasă ce s-a întâmplat... nu vreau să mai fiu
umilit în public vreodată de către un sclav.
Mamă... ce fel de om era tatăl meu?
Tatăl tău a fost un om mare.
Ce vrei să devii când te faci mare, Bilal?
Fermier?
Sau poate un meșteșugar care face o grămadă de bani?
Vreau să fiu un luptător!
Și asta vei fi...
un mare luptător...
cu o voce divină.
Și vreau să călăresc un cal mare.
Și o să mă lupt cu dușmanii și o să vă apăr.
Foarte onorabil din partea ta, Bilal.
Dar adu-ți aminte, un om măreț nu se face cu un cal și cu o sabie.
- Nu? - Nu.
Să fii un om mare înseamnă să nu trăiești în lanțuri.
Lanțuri?
Nu, nu. Lanțurile care nu se văd.
Cele... dinăuntru.
- Dinăuntrul meu? - Da.
A fi luptător...
nu poți deveni unul...
dacă ești plin de furie și răzbunare.
Frica și superstițiile sunt și ele lanțuri și mai sunt și altele.
A fi un om mare...
înseamnă a te elibera de toate acestea.
Dar cum pot face asta? Nu pot să văd ce e înăuntrul meu.
Eu pot.
Și văd în tine inima unui om măreț, Bilal.
O să-ți găsești adevărata cale, în cele din urmă.
Va veni timpul când îți vei da seama singur.
Ai să vezi.
Nimic nu te va mai putea ține în lanțuri.
Nimic.
Ai greșit, mamă.
Sunt un sclav.
Și voi rămâne așa pentru totdeauna.
De ce a fost nevoie să te biciuiască? N-ai făcut nimic rău!
Nu contează. Stăpânul Umayya poate să facă ce vrea cu noi.
Bilal...
uite ce-am găsit.
Știu că n-ai vrut să pierzi asta. Încă îl poți oferi drept ofrandă zeilor.
L-am auzit pe preot spunând că darurile mici pot oferi binecuvântări mărețe.
Nu. Nu voi mai spera niciodată la nimic.
Sunt un sclav, și nici un zeu din piața aia nu poate schimba asta.
Bine. O să-l păstrez eu atunci. Și nu o să-l cheltuiesc.
E al tău. O să-l țin în siguranță până când mi-l vei cere înapoi.
Liniște!
Foarte amuzant.
Felul cum cobori de pe calul ăla mă uimește de fiecare dată.
De fiecare dată!
Doar de două ori am făcut-o.
Astăzi.
Eu, pe de altă parte...
- ...nu ratez niciodată. - Îți place să te dai mare, nu-i așa, Saad?
Și oricum, ai banii și tot timpul din lume ca să exersezi.
Ai nevoie de mai mult decât bani pentru a fi cel mai bun la ceva.
- Ai nevoie de o tenacitate fără margini. - Da, sigur.
Și tu asta vrei să faci, să vânezi fructe?
Trebuie să mă întorc. Crede-mă, nu ai vrea să-l superi pe stăpânul Umayya.
Spune-mi ceva, Bilal... de ce nu te urci pe cal
și să nu te mai oprești niciodată?
Peste dunele alea, oriunde te-ar duce drumul.
Și să-mi găsesc propriul palat?
Poate mai degrabă să lucrez într-unul.
Ne vedem mai târziu, vânătorule de mere.
Poftim. Pentru deranj.
Până data viitoare, prietene.
Vă rog, o monedă cât de mică.
Puțină mâncare.
Câteva monezi, vă rog.
- Vă rog. - Mișcă-te, copile!
Vă rog, nu am ce să mănânc.
Nu.
N-ai vrea să faci asta.
Dar îmi e așa de foame.
Poftim.
Ia asta.
Ești așa de amabil.
Ai plăti mai degrabă din buzunarul tău decât să-l ajuți pe acest zeu cu o ofrandă?
Vroiam să-l cruț pe băiat de la o bătaie cruntă.
Deci îți pasă mai mult de un cerșetor decât de zei?
Nu crezi în ce zice preotul?
Îmi cer iertare, domnule. Sunt un simplu sclav, nu știu prea multe.
Sigur?
Sau mă minți?
Tu nu ești preot. Ești... liderul comercianților...
- Al-Siddiq. - Într-adevăr.
Ai îngenuncheat în fața mea pentru că ai crezut că sunt preotul?
Sau doar te-a speriat întrebarea mea?
Ridică-te fiule, să nu-ți fie frică.
Nu, domnule. Nu m-am speriat deloc.
- Pari amuzat. - Stăpâne, ce știți despre frică?
O văd în ochii oamenilor în fiecare zi.
Îndeajuns ca să știu că poți devenii sclavul fricii.
O femeie se teme că va rămâne însărcinată. Plătește zeii ca să rezolve problema.
Unui om bogat îi este frică de sărăcie.
Oferă o parte din ei zeilor cu rugămintea ca să rămână bogat în continuare.
Un om bătrân se teme de moarte,
așa că plătește preotul pentru a amâna acest lucru.
Frica îi împinge pe oameni să caute refugiu în acești zei...
zeii lăcomiei, ai nedreptății...
în speranța că toate problemele lor vor dispărea ca prin minune.
În mod sigur acest loc sacru n-a fost ridicat pentru a adăposti atâta corupție.
A fost construit pentru ca toți oamenii să stea împreună, ca egali,
și cu un singur Creator.
- Cu excepția sclavilor. - Fiule, nimeni nu se naște sclav.
Ai fost liber odată, nu-i așa?
Am fost.
Acum mult timp.
Au intrat în satul nostru...
ne-au distrus casa.
M-au luat pe mine și pe Ghufaira...
- Sora mea. - Dar...?
Încă vorbește cu mine.
Domnule, toată această discuție despre egalitate...
sunt doar vorbe goale. Nu înseamnă nimic pentru mine,
așa că păstrați-vă părerile pentru cineva care-și permite... ce vindeți.
Tinere, viața e mai generoasă decât crezi.
- Nu sunt aici să vând nimic. - E posibil, domnule,
dar nu și pentru sclavi.
Stăpânul meu mă așteaptă cu astea.
- Trebuie să mă întorc. - Cine e stăpânul tău?
Maestrul Umayya, cel mai mare om din acest oraș.
- Și pe tine cum te cheamă, fiule? - Bilal.
Bilal. Am văzut măreție în acea mână care l-a salvat pe băiețelul ăla astăzi.
Și adu-ți aminte, oamenii cu adevărat mari
sunt aceia care au puterea să-și schimbe destinul.
Mișcă-te!
Grăbește-te! Chiar acum.
Foarte frumos, domnule.
- Domnule? - Master Safwan! Master Safwan!
Master Safwan, te cheamă tatăl tău.
De câte ori să-ți reamintesc?
Îngenunchează când vii în fața mea, sclavule.
În genunchi.
Unii sunt născuți ca să domnească,
alții ca să servească.
Nu-ți stă bine în genunchi, frate. Ridică-te în picioare, prietene!
Trebuie să vezi ce am pregătit pentru banchetul din seara asta. O să-ți placă!
Unde e?
- Ai întârziat. - Îți amintești de sora mea, Ghufaira?
Eu sunt Soheib,
sclav de rangul întâi și fierar fără seamăn.
Da, și comediant din câte văd.
Unde ai fost până acum? Mai e puțin până când începe.
O să te biciuiască dacă întârzii iar.
Nicăieri. Stăpânul mi-a zis să-l aduc pe Safwan.
Te-a rănit?
Dacă aș fi ajuns mai devreme, l-aș fi învățat eu minte pe Safwan asta.
"Prințesa" aia. El și gorila aia cu care merge peste tot.
Trebuie să rămâi puternic, Bilal.
Sunt pe atât de puternici pe cât ne e nouă teamă de ei. Nu trebuie să renunțăm.
Bine, înapoi la muncă.
Iată... comanda specială de la stăpânul meu pentru al tău.
E foarte strălucitor.
Bravo, Soheib.
Da. E una din cele mai bune opere ale mele.
Al Siddiq asta... Nu-mi vine să cred.
Omul ăsta vorbește împotriva zeilor prin oraș. În fiecare zi! În fiecare zi!
Câți îl urmează, n-am idee.
Te lași descoperit prea mult. Te bazezi prea mult pe noroc.
Norocul îi ajută pe cei îndrăzneți.
Posibil. Dar ai risca la fel și în lumea adevărată?
- Mă întrebi de parcă n-ai știi. - Întreb...
pentru că simt o amenințare.
Ești de-a dreptul obsedat de niște nimicuri.
Aceste "nimicuri" te pot lovi când nu te aștepți, Umayya!
Să ii dăm drept exemplu
pentru cei care vor să se ridice împotriva noastră!
La urma urmei, trebuie să ne ocupăm de afacerea noastră.
Abu Al-Hakam, ca de obicei, ai reușit să-mi strici seara cu problemele tale.
Bilal! Vino, cântă pentru noi.
- Să mai destindem atmosfera. - Da!
Am auzit pe mulți sclavi vorbind despre vocea lui.
Să-l auzim!
Umbre difuze
Munți și copaci.
Eu stau aici
La adăpostul ei.
Umbre difuze
Adânci ca noaptea.
Peste toți cerul plânge
Cu lacrimi de sânge.
Stau aici
La adăpostul ei.
Umbre difuze
Mamă, ascunde-te.
Vin tot mai aproape.
Toate acele umbre.
De ce sunt așa aproape
La asfințitul soarelui...
Au rămas... doar lacrimile.
Uite, plânge!
Du-te la mama ta, sclavule!
Mai cântă unul!
Blasfemie.
- Păcătoși. - Blasfematori.
- La ce vă uitați? - Ochii la pământ, sclavule!
Îți potolești setea din apa pe care ți-au dat-o zeii noștri.
Și ce oferi în schimb? Nimic!
Astăzi e vremea ispășirii, păcătoșilor.
Nu! Soheib!
Lasă-l în pace!
Lașule!
- Nu! - Prinde-l pe ăsta!
Biciuiește-l!
- Uite! - E chiar leul.
- E Hamza. - Atenție. E chiar leul!
Hamza! Ai ajuns exact la timp.
Uite-te la câinii ăștia, la păcătoșii ăștia.
Trebuie să fie disciplinați, și pentru asta...
Și pentru asta, ce, lașule?
Vă numiți bărbați adevărați?
Sunteți o rușine la adresa lui Makkah și a străbunilor.
De când costă bani apa asta?
Să știți un lucru... Îl văd pe Dumnezeu prin faptele oamenilor.
Sălbăticia arătată astăzi a scos la iveală adevărata față a credinței voastre.
- Luptă-te cu mine! - Sau dă-te din calea mea.
- Hamza. - Fii binecuvântat, mărețe Hamza.
Fii binecuvântat! Mulțumesc.
Ai ajuns exact la timp, prieten vechi.
Al Siddiq. A trecut prea mult timp.
Vino. Avem multe de vorbit.
Hai, Bilal. Ajută-mă să-l ridic.
Oameni buni, luați câtă apă vreți din fântâna Zamzam.
Nu vă va opri nici un soldat.
Crezi că va veni vreodată schimbarea, chiar și pentru noi?
E posibil.
Mama așa credea.
De ce întrebi?
Bilal?
Azi dimineață...
Am fost să-l văd din nou.
Și cine ar putea fi acesta?
Nu mai sunt alți hoți tineri de salvat.
Ce-ați vrut să spuneți mai înainte?
Că aveam de ales?
Vreți să mă cumpărați?
- Ai vrea să fac asta? - Păreți un stăpân mai bun decât cel actual.
Crede sau nu, Bilal, stăpânul tău este și el un sclav.
Da?
Și cine e stăpânul lui?
Lăcomia... cel mai rău stăpân.
Vrei să spui că nimeni nu e cu adevărat liber?
- Nu am spus asta. - Atunci cum voi...
putea fii liber cu adevărat?
Tu ești singurul care te ții în lanțuri, Bilal.
Îmi cer scuze.
Nimeni nu m-a tratat cu atâta bunătate până acum, și încă...
nu înțeleg de ce un om nobil ca dumneavoastră ar vrea să...
ajute pe cineva ca mine.
Vreți să fac ceva pentru dumneavoastră drept răsplată?
Vezi tu, Bilal, un om m-a ajutat și pe mine când eram pierdut,
un om nobil și măreț care predica mesajul egalității între oameni.
Am ales să fac același lucru, așa că, iată-ne.
Și cine știe, Bilal? Poate că într-o zi și tu vei inspira inimile altora.
Eu? Cum aș putea face eu asta?
Vino. Ia loc.
M-ai căutat ca să vorbim, da? Să vorbim, atunci.
Mama avea dreptate deci.
Da.
Așa am crezut mereu.
Era atât de înțeleaptă.
Un toast în cinstea fiului meu, Safwan.
A avut intuiția să facă o afacere din vânzarea acelor idoli.
Acum își permite să organizeze primul său banchet.
În sănătatea lui.
Încă suspini că ai dat cu piciorul la o afacere așa bănoasă?
Ți-am zis că idolii ăia se vor vinde.
E posibil să nu mai facem nici un ban.
Despre ce vorbești? Se poate face o mică avere din idolii ăia.
Să-i fii văzut pe preoți cum îi vindeau astăzi în piață.
Nu ai rămas mai târziu ca să vezi continuarea.
A fost o ceartă, și oamenii au început să vorbească.
O ceartă?
Creata de cine?
Lupii din mișcarea asta nouă.
Reputația lor crește în oraș pe zi ce trece.
Nu chestia asta din nou.
Dacă-mi spui că vine o armată spre noi, atunci o să-mi fac griji.
Dar ce crezi despre toată discuția despre libertate?
Nu-ți faci griji pentru asta?
Despre ce vorbești?
Se spune că apelăm la disperarea oamenilor.
Și ca un zeu adevărat nu ar cere ofrande de la oameni.
Ce-o să se întâmple cu afacerea noastră dacă ideile astea prind la oameni?
Și cât timp crezi că vor tolera acest mesaj ceilalți comercianți?
Curând vor fi izgoniți din oraș, sau cineva le va face o ofertă mai bună.
Uite-te împrejurul tău.
Există doar un Dumnezeu,
și acela este banul. Asta e adevărata credință a acestui oraș.
Nu chiar toți comercianții au încredere în acest zeu.
Unde e puturosul ăla care vindea idoli la taraba din piață?
S-a alăturat și el mișcării.
Dar liderul comercianților, unde e?
Și el s-a alăturat lor, nu cu mult timp în urmă.
Abu Al-Hakam are dreptate.
Oamenii încă îmi cumpără idolii mei, dar cred că îi mănâncă la desert.
Mai sunt și alți trădători în casa mea?
Deci?!
Ridicați-vă în picioare!
Poate că ar trebui să-l întrebi pe sclavul tău.
Ce? Despre ce vorbești?
Sclavule.
De ce nu-i spui tatălui meu de noul tău prieten?
Cred că te înșeli.
Nu sunt trădători în casa mea. Nu-i așa, Bilal?
Vorbește. Safwan ți-a adus niște acuzații. Ce ai de spus în apărarea ta?
Am spus să vorbești, sclavule! Ai permisiunea mea să vorbești.
Toți... suntem...
născuți... egali.
Respirăm același aer.
Sângele este roșu pentru toți.
Și vom muri...
și vom fi îngropați...
în același pământ.
Cred...
că sunt la fel de liber...
ca și tine.
Liber? Egal?
Urăsc cuvintele astea. Umayya, ăsta are niște idei cam ciudate.
Liber?! Egali, da?
Uitați-vă aici, cu toții.
Toți suntem egali!
Odată mi-ai dat o palmă pentru că te-am făcut de râs în fața unui sclav.
Ce vei face acum, tată?
Gărzi!
A fi un om mare...
începe cu ruperea lanțurilor.
Repede, sclavule! Mișcă-te!
Leagă-l!
Renunță la ideile tale. Renunță!
Înfrânge-i spiritul. Lasă-l să putrezească în cușcă.
Fără apă și fără mâncare.
O să se lase el păgubaș.
Bilal, rezistă. O să aduc ajutoare.
Văd în tine inima unui om măreț, Bilal.
Renunță la ideile tale!
Nimeni nu se va atinge de acest sclav. Ordinele lui Umayya. Renunță, sclavule!
Nu... voi face asta.
Bilal, te simți bine?
Trebuie să rămâi puternic, Bilal.
Un stăpân rămâne mereu stăpân
și un sclav rămâne sclav.
Un mare luptător!
Toată omenirea e o națiune imensă.
Bilal, te simți bine?
Pentru cei care văd dincolo de...
vise.
Va veni și îndrumarea. Vei vedea.
Și care e diferența dintre tine și...
- Renunță la ideile tale. - ...și mărul ăsta?
Renunță!
Îngenunchează când te prezinți în fața mea, sclavule.
Și cei care se uită dincolo de...
sunt iluminați.
Și când se va întâmpla asta,
povestea ta va traversa acest deșert și va ajunge în întreaga lume...
...unde oamenii măreți sunt testați.
Pregătește-te, Bilal.
A fi un om mare înseamnă a trăi fără lanțuri.
Bilal. Ești treaz?
Bine.
Ești mai curajos decât credeam.
Și datorită mie.
Datorită faptului că m-ai urmărit pe mine timp de ani de zile.
De ce nu mori?
Ai avut curaj să zici ce-ai gândit.
Dar din păcate, încă gândești ca un sclav.
O să-ți dezvălui un secret.
Vezi tu, eu n-am crezut niciodată în zeii ăștia.
Nu, nu, nu, nu, nu sunt un prost.
Adevărul e că amândoi suntem niște sclavi, Bilal.
Diferența dintre noi este că eu mă închin în fața a ceea ce mă face mai puternic.
Tu...
în fața a ceva ce te va distruge.
Un om liber s-ar gândi să câștige ceva de pe urma acestei situații.
De exemplu, un om liber s-ar oferi să-i spioneze pe dușmanii stăpânului său.
Și-ar putea da seama de acest avantaj. Înțelegi ce-ți spun, Bilal?
Dă-i niște apă.
Să-i scot lanțurile?
- Ce spui, Bilal? - Lanțurile mele...
sunt deja scoase.
Foarte ciudat, pentru că eu încă le văd.
Sau Dumnezeul tău invizibil lucrează și cu lanțurile?
Vorbesc despre lanțurile...
- Dinăuntru. - Nu mai vorbi în ghicitori.
Știi în ce situație te afli? Aș putea da ordin să fii omorât chiar acum.
Nu contează ce-mi faci mie.
Și nu îmi poți oferi nimic.
Sunt... deja liber.
Și sora ta?
Și ea e liberă? Deci, te vei gândi la propunerea mea sau nu?
Ai vrut un cal. Îți voi da doi,
și vă voi oferi ție și surorii tale o casă unde să locuiți.
Acceptă-i oferta.
- Unde e sclavul? - Adu-l aici!
- Adu-l! - Adu-l afară!
Să-ți spun care e motivul pentru care tu ești un sclav iar eu un om bogat:
nu recunoști când cineva îți oferă o oportunitate. Mare păcat.
Atunci... omoară-mă.
- N-o să te omor. - Totuși s-ar putea ca să mori.
Ți-a sosit ceasul.
Nu. Bilal!
Spune-mi, sclavule... pe cine strigi?
E mai puternic decât mine? E mai puternic decât zeii mei?
Pentru că eu și zeii mei te putem ucide
- sau elibera. - Dați-i drumul!
Acesta...
- E Dumnezeul meu. - Nu puteți face asta!
Ai vrea să-ți vină în ajutor?
Acceptă, și îl voi ruga să îți ierte toate păcatele.
- Am oferit deja un preț corect pentru el. - Foarte corect.
Atunci care e motivul aducerii lui aici?
Strivește-l!
Dacă îl rănești, atunci nu are nici o valoare pentru mine și afacerea cade.
- Vom vedea. - Acest slav a fost acuzat
de una din cele mai odioase crime.
S-a răzvrătit împotriva stăpânului său.
Pentru acest lucru, va fi pedepsit.
Aveți milă! Vă rog! Vă rog!
Nu! Omoară-l tu!
O să moară, Safwan! Te rog, nu!
Simți asta... sclavule?
Renunță, Bilal.
Tu poți opri asta.
Cere-ți iertare
și acceptă-ne că adevărații tăi stăpâni...
și pe aceștia ca zeii tăi.
Câți zei există?
Poți să numeri, sclavule?
Unu. Doar...
unul.
Nu se poate.
- Ești un prost! - Eu...
sunt...
un om liber.
Nu, nu. Bilal!
Te rog! Oprește-te! Va muri!
Dublez oferta.
Cred că ți-ai pierdut simțul afacerilor.
Vândut! Scoateți piatra.
Bilal!
Mi-aș fi dat toată averea pentru el.
- Pentru un sclav? - Nu.
Pentru un frate.
Nu-mi spune că mișcarea asta nouă îi face pe sclavi frați cu cei nobili.
Îți vine să crezi?
Ba da. Îi face.
Ușor. Ușor.
Bilal, vorbește cu mine.
Sora lui.
- Același preț și pentru ea. - Vorbești cu persoana greșită.
Am dăruit-o lui Safwan.
N-o s-o vând, nici chiar pentru toată averea ta.
- Luați-o. - Nu!
Ce înseamnă toate astea?
- Dați-i drumul! - Opriți-vă.
- Bilal! - Ghufaira.
Trei luni mai târziu.
Îți voi fi mereu recunoscător, pentru că mi-ai salvat viața.
A salva o singură viață, fratele meu, e ca și cum ai salva întreaga omenire.
Cum te simți când te plimbi pe străzi
ca un om liber? Mă simt bine doar că pot să mă plimb.
Unde e Soheib?
Cu Hamza și cu șeful comercianților. Ne așteaptă la poartă.
Povestea sfidării tale a ajuns la urechile tuturor.
Umayya și stăpânii de sclavi vor veni după tine, Bilal. Trebuie să plecăm.
Unde-am putea pleca?
Într-un alt oraș, care să ne primească cu brațele deschise.
Arată bine, nu-i așa?
Oamenii au creat armele pentru a vâna și a aduce mâncare familiilor lor.
Dar acum, le folosesc pentru a se ucide între ei.
Adevăratul lor scop...
- S-a pierdut. - Mă vei învăța să lupt?
De ce? Crezi că dacă ai știi să folosești o armă, rezultatul ar fi altul?
Sau vrei să iei ceea ce ți se cuvine cu ajutorul unei arme?
Adu-ți aminte, eu doar te pot învăța cum s-o folosești.
Tu vei decide când...
și unde.
Violența nu rezolvă întotdeauna totul.
Nu te lăsa atras într-o luptă pe care o poți evita.
Când începem?
Atunci când pui sabia deoparte și pui mâna pe bățul acela.
Saad!
Bine. Să ne antrenăm puțin.
- Arată-mi ce știi, începătorule. - După tine, vânătorule de mere.
Întoarce-te, Bilal. Ferește-te.
Acum blochează. Așa cum ne-am antrenat, Bilal.
Ghufaira?
Iar te-am bătut.
Vino.
Ridică-te.
Hai să ne antrenăm după ce te liniștești puțin, Bilal.
Niciodată să nu lovești când ești furios.
O vom elibera, Bilal. Să nu-ți pierzi speranța.
Puternic e cel care își învinge furia interioară.
Cel care iartă când are puterea să se răzbune va avea parte de glorie.
Promit... că îmi voi da silința.
Promite-mi că așa vei face.
Adevărata putere e în minte, Bilal, nu în armă. Asta e secretul lui Hamza.
Într-o zi vei descoperi un secret doar de tine știut.
Bilal!
E Bilal!
- Vino cu mine! - Hei.
Te vom conduce la casa ta.
Așteaptă. Să mergem.
Unde mă duceți?
Mamă, uite-te la mine, cum construiesc o casă.
Veghează asupra noastră în timp ce construim această casă plină de speranță...
care va inspira inimile multora.
Vrea să le vorbești...
Stăpâne Bilal.
De aici,
le voi vorbi.
Arată-mi.
Arată-mi cum vocea ta...
se va ridica pentru a vorbi pentru cei tratați cu nedreptate...
și pentru egalitate.
De ce ne era teamă se întâmplă, Umayya.
Numărul lor crește și sunt tot mai puternici.
- Stăm aici și nu facem nimic? - Are dreptate, tată.
Când un sclav își sfidează stăpânul, lumea se întoarce cu susul în jos.
Omorâți-i. Omorâți-i pe toți.
Omorâți-i.
Începem de aici.
La noapte. Adunați o armată mare care să distrugă orice loc care-i adăpostește.
Începeți de la propriile case.
Scoateți-i afară...
și omorâți-i.
Omorâți-i pe toți.
- Către poartă! - Hamza s-a întors cu mai mulți refugiați.
Un cal magnific, Bilal. Ne-a urmărit tot drumul. Îl cunoști?
Da.
Suntem prieteni vechi.
A fost odată proprietatea lui Umayya.
Se pare că și el a scăpat de asupritori. Ai mare grijă de el.
Bătrânul aduce vești din Makkah!
Persecuția... crește pe zi ce trece.
Am pierdut foarte mulți oameni. Noi am avut noroc, de-abia am scăpat.
Cei care au rămas, mi-e teamă că își vor pierde viața cât de curând.
Un mesaj pentru voi, de la fiul lui Umayya.
Ghufaira.
- Unde e Bilal? - E acolo lângă...
Copilul meu...
- Unde sunt restul? - Noi suntem ultimii rămași.
Ghufaira!
Scoate-i afară. Urmează-mă.
Vă rog! Aveți milă!
Un sclav! Prindeți-l!
Pe el! Ai făcut o mare greșeală că te-ai întors aici, băiete.
Urcați-l sus!
Unde e Dumnezeul tău acum?
Așteaptă!
- Ghufaira. - Continuați.
E timpul să-ți întâlnești creatorul.
Vino!
Nu plec fără tine. Grăbește-te.
Un an mai târziu.
Știam că o să te găsesc aici.
Nu pot zice nimic care să te facă să te simți mai bine.
Pot doar să te rog să ai mintea limpede și inima curată.
Și fii sigur, Dumnezeu va fi întotdeauna lângă tine, Bilal.
Am făcut asta pentru tine.
Când te vei hotărî s-o folosești, să nu lași arma să-ți dicteze faptele.
Doamne, a ta e gloria și slava.
În Tine ne punem încrederea...
și la bine și la rău.
Ăștia s-au unit împreună ca să ne dea jos.
Voi conduce atacul din față. Tu vei avea grijă de oraș.
Ne amenință controlul asupra oamenilor, însăși puterea noastră.
Să nu mă dezamăgești.
Apără-ne de cel rău.
Pentru că nu există putere mai mare ca a Ta.
- Amin! - Amin!
Cred că glumești.
Ce păcat.
- Uite-te la ei. - Sunt prea mulți.
Stați împreună.
Aveți credință.
Trimite trei din cei mai buni oameni.
Prima dată le afectam moralul, apoi îi distrugem.
Unul câte unul.
Orice s-ar întâmpla să nu veniți după noi. Rezistați aici.
- Faceți loc, vine Ali. - Faceți loc, vine Ali.
O să mă distrez.
Distrugeți-i!
- La atac! - Omorâți-i pe toți!
Hai, Hamza. Mișcă-te!
- Arcași! - Arcași!
- Nu! - Ai întotdeauna încredere în leu.
- Foc! - Foc!
Foc!
Da!
De unde a venit asta?
Am învățat... de la cei mai buni.
E prea puternic!
Sclavule!
Frații se omoară între ei.
Poți să oprești asta.
Fii tu mai înțelept.
Nu ești fratele meu, băiete! Arată-mi ce știi!
Așa te porți cu stăpânul tău?
Astăzi va fi ziua în care te voi omorî cu mâna mea.
Nu azi, Umayya.
E timpul să te alături surorii tale.
- Liderul din Makkah a căzut! - Umayya a murit.
Să ne pregătim pentru luptă! Să-i omorâm pe toți!
O să fie victorii... ale minții și ale sufletului...
...victorii care distrug acele lanțuri care țin omenirea în robie...
Te-ai luptat bine, frățioare.
...victorii care ne unesc.
Totuși acest dușman nu se va preda niciodată.
Va plănui.
Va aștepta în întuneric...
...așteptând ocazia de a lovi direct în inimă.
Vor fi victorii.
Și vor fi și pierderi...
care ne vor străpunge inimile.
Frații mei, să nu-i urâți...
pentru că ura...
este un lucru teribil.
Războiul... ne așteaptă.
Fie ca lumina să aibă sorți de izbândă.
Așa îți manifești tu credința, Bilal?
Termină odată cu asta.
De ce?
De ce ai omorât-o?
Răspunde-mi.
Răspunsul tău...
se află chiar afară.
Credința ta spune că un om este judecat după faptele sale.
Și ce mod mai înalt de a judeca un om dacă nu după ce oferă?
Așa că iată...
singurul meu act de bunătate.
Să nu fie și ultimul.
Ghufaira.
Bilal.
La o parte! La o parte! E pe cale să se adreseze oamenilor!
Ce vrei să devii când vei fi mare, Bilal?
Această poveste este inspirată de viața lui Bilal Ibn Rabah (580-640 d.H).
Vocea lui se mai poate auzi și în zilele noastre.
Este primul muezin din istorie care a chemat oamenii la rugăciune.
Viața lui Bilal ne învață despre
importanța egalității între oameni.
Traducerea și adaptarea: Jarvis
Revizuire: muLineZu