ОСТАННІ З НАС
16 КМ НА ЗАХІД ВІД БОСТОНУ
Повернути куртку?
Ніколи не була в лісі.
Тут більше комах, ніж я думала.
Слухай, я подумала...
- Мені не потрібні вибачення. - Я й не збираюсь вибачатися.
Я лиш хочу висловитися про те, що сталося.
Ніхто не змушував тебе чи Тесс брати мене.
Ніхто не змушував погоджуватися на цей план.
Вам був потрібен акумулятор чи ще щось, і ви зробили вибір.
Тож не звинувачуй мене в тому, в чому я не винна.
Довго ще?
П'ять годин пішки.
Ми здужаємо.
Часто ходив цим шляхом?
- Заражених немає? - Зазвичай немає.
А кого ти вишукуєш?
Людей.
- Білл та Френк класні? - Френк — так.
Звідки у тебе шрам на голові?
Що? Щось недолуге?
Типу, впав зі сходів, абощо?
- Я не падав зі сходів. - Добре, а що тоді?
Дехто стріляв в мене і промахнувся.
Бачиш, це круто.
Ти відстрілювався?
- Так. - Влучив?
Ні, теж промахнувся.
Таке трапляється частіше, ніж ти думаєш.
Тому що ти нікудишній стрілок чи взагалі?
Взагалі.
Знаєш, оскільки ми залишилися вдвох,
- я подумала, може.. - Ні.
Ферма Камберленд.
Зачекайте хвилину. Заберу деякі речі, які я сховав.
Сховав?
Нащо тут щось ховати?
Забагато дурнуватих запитань.
Так, я знаю.
То ти мені відповіси, чи як?
Ми ховаємо припаси на маршрутах, на випадок, якщо не вистачатиме спорядження.
- і зараз саме такий випадок, бо... - Ніфіга собі!
Коли-небудь грав на такому?
MORTAL KOMBAT II
Одна моя подруга знала все про цю гру.
Там є один персонаж, на ім'я Міліна, яка знімає маску, і у неї монструозні зуби,
а потім вона проковтує тебе цілком і вибльовує кістки.
Круть.
Ти забув куди їх сховав.
Ні, я просто концентруюся.
- Минуло кілька років. - Добре, я поки...
обдивлюся навкруги, може, знайду щось хороше.
Повір мені, все хороше давно розтягли.
Може й так, а може й ні.
- А погане тут щось є? - Тільки ти.
Дедалі кумедніше.
Трясця.
- У тебе там все гаразд? - Так!
ТАМПАКС
О, так, курво.
Еллі?
Еллі!
Еллі?
І ніхера не розтягли.
Що ти робиш?
До цієї штуки мало набоїв.
Тож користі від неї мало.
Ну, якщо ти всеодно її залишаєш...
Ні.
Срань господня.
Літав на таких?
- Кілька разів, бувало. - Щасливчик.
Тоді мені так не здавалося.
Тиснешся всередині, платиш 12 баксів за канапку...
Чувак, ти підіймався в небо.
Так, вони теж.
Жорстко.
То все похрінилося за один день?
- Типу того. - Як?
Типу...
ніхто не заражений кордицепсом, все файно,
люди їли в ресторанах і літали на літаках,
а потім бац і все?
Як це взагалі почалося?
Щоб заразитися, потрібно бути укушеним,
то хто вкусив першу людину?
Мавпа? Б'юся об заклад, що мавпа.
То була не мавпа. Я думав, ти ходила до школи.
До школи ФАУСТа.
Там не розповідають,
як їхній лайнячий уряд не зміг запобігти пандемії.
Ніхто не знає напевно, але, найімовірніше...
кордицепс мутував.
І спори потрапили в харчові продукти.
У якийсь базовий інгредієнт, як борошно чи цукор.
Існували певні бренди продуктів, які продавалися скрізь,
по всій країні, по всьому світу.
Хліб, пластівці...
суміші для оладок.
З'їси їх — заразишся.
Отже, заражена їжа потрапляє на полиці магазинів
приблизно в один час, у четвер.
Люди купують її, їдять в четвер увечері або в п'ятницю вранці.
День минає, вони починають хворіти.
Після обіду, ввечері — їм стає гірше.
Потім вони почали кусати.
У п'ятницю ввечері, 26 вересня 2003 року.
А до понеділка все згинуло.
Правдоподібніше ніж про мавпу.
Дякую.
Прошу.
Що?
- Зріжемо через ліс. - Хіба по дорозі не легше?
Легше, але...
Там дещо, чого тобі краще не бачити.
- От тепер я точно хочу глянути. - Я б не радив.
Серйозно. Еллі.
Там небезпечно?
Ні.
Не можна бути таким чесним. Сказав би "там вбивця з сокирою".
Що б там не було, здається, воно зникло.
Приблизно через тиждень після спалаху солдати...
...почали евакуювати жителів сільської місцевості.
Казали, що везуть до КЗ, і везли...
...якщо були місця.
А якщо не було...
Ці люди не були хворими?
Ні, скоріш за все, ні.
Нащо їх вбивати?
Чому просто не дати спокій?
Мертвих не заразиш.
30 ВЕРЕСНЯ, 2003 РОКУ
Матуся тут. Мама поряд.
Прийом! Бачите когось?
Ні, сер. Ми в підвалі. Тут нікого немає.
Перевірте решту.
Не сьогодні, ви, виродки Нового Світового Порядку.
ПРИМУСОВА ЕВАКУАЦІЯ
БУДЬ ЛАСКА, ДОТРИМУЙТЕСЬ ІНСТРУКЦІЙ УПОВНОВАЖЕНИХ ОРГАНІВ ВЛАДИ
"ЗБРОЯ ТА БОЄПРИПАСИ"
СІРЧАНА КИСЛОТА НЕБЕЗПЕЧНО
МАССАЧУСЕТС ДУХ АМЕРИКИ
"ХАТНЄ СХОВИЩЕ"
Швидко вони.
НЕБЕЗПЕЧНО! ТІЛЬКИ ДЛЯ ПЕРСОНАЛУ
"НЬЮ-БЕДФОРД ГАЗ" ГАЗОВИЙ ЗАВОД
"ЛІНКОЛЬН" АЛКОГОЛЬНІ НАПОЇ
КАЙМУС ВИНОГРАДНИКИ
Не зупиняйся.
Ніколи не набридне.
НЕБЕЗПЕЧНО! ТІЛЬКИ ДЛЯ ПЕРСОНАЛУ
ЧОТИРИ РОКИ ПОТОМУ 2007 РІК
НЕ НАСТУПАЙ НА МЕНЕ
ПРИЄДНУЙСЯ АБО ПОМРИ
Я не заражений!
А озброєний?
- Ні. - Чого задумався перед відповіддю?
Не знаю.
Хотів чомусь збрехати, але так і не вирішив навіщо.
Я просто йшов до Бостона.
Один?
Спочатку нас було десятеро.
Але тепер так, один.
Звідки?
Балтиморська КЗ.
Її більше немає.
Поранений?
Лиш... Лиш синець.
От курва.
Стій там.
Звідки це в тебе?
Бостон у тому напрямку.
- До вечора встигнеш. - Я дуже голодний.
Два дні нічого не їв.
На словах ніби недовго, так?
- А на ділі довго. - Я тебе відпускаю, тож іди.
Гаразд, слухай...
- По-перше, мене звуть Френк. - Справді?
Ось у чому справа, Френку.
Якщо я тебе нагодую, то кожен волоцюга, з яким ти про це поговориш,
припреться сюди в пошуках дармового перекусу.
А тут в мене не "Арбі".
В "Арбі" дармових перекусів не було. Це ж ресторан.
Я не говоритиму про це з бомжами, волоцюгами чи бродягами, обіцяю.
Ти вже знаєш, що я не вмію брехати.
Я лишив для тебе одяг.
Що?
Одяг!
Дякую! Я майже все.
Хоча можна ще п'ять хвилин?
Звісно.
Звісно!
Дякую! Такий кайф!
Щоб я здох.
Голодному, все здається смачним.
Так, але ж не на стільки.
Боже мій.
Чоловік, який знає, як поєднати м'ясо кролика з божоле.
Я знаю, по мені не скажеш.
Ні, якраз скажеш.
- Є добавка, якщо... - Ні, більше не можу.
Я хочу, повір, але...
Дякую.
Нема за що.
То, мабуть, я вже піду.
Але спершу...
Я весь час на нього дивився.
- Він антикварний? - 1948 ріку.
Знаєш, скільки він коштує?
Нині — ні копійки.
"До Елізи". "Казки Гофмана"? Гидота.
- Це не твоє. - Мамине. Не треба...
А ось це твоє.
Господи, це ж моя улюблена.
НАЙКРАЩЕ ВІД ЛІНДИ РОНСТАДТ
♪ Кохання нікуди не дінеться ♪
♪ Візьми... все в свої руки ♪
♪ Звучить як... ♪
♪ Звучить як гарна порада, ♪
♪ Але поруч зі мною ♪
♪ нікого немає ♪
- ♪ І... ♪ - Ні. Ні-ні- ні-ні. Ні, дякую. Вибач.
- Тільки не цю. Не цю пісню. - Ну, я не професіонал.
Я теж, але...
А потім я піду.
♪ Кохання нікуди не дінеться ♪
♪ Візьми все в свої руки ♪
♪ Звучить як гарна порада, ♪
♪ Але поруч зі мною нікого немає ♪
♪ І час все змиває ♪
♪ Рани кохання невидимі ♪
♪ Так мені сказали ♪
♪ Але я не знаю, що це означає ♪
♪ Бо я зробив все, що знав, ♪
♪ Щоб спробувати і зробити тебе моєю ♪
♪ І я думаю, що буду кохати тебе ♪
♪ Довго, дуже довго ♪
То хто вона?
Дівчина, про яку ти співаєш?
Немає ніякої дівчини.
Я знаю.
Як тебе звуть?
Білл.
Піди прийми душ, Білл.
Добре.
Ти раніше це робив?
Ні з ким?
- З дівчиною, колись давно... - Так, я знаю.
Я почну з простих речей.
- Гаразд. - Гаразд.
Але перш ніж я почну, хочу, щоб ти знав, що я не повія.
Я не... займаюся сексом за їжу,
навіть за таку смачну.
Отже, якщо я це зроблю...
то залишуся ще на кілька днів.
Ти не проти?
Ні,
не проти.
ТРИ РОКИ ПОТОМУ 2010 РІК
Та йди в сраку!
Ти чого?
Гей, почекай!
Я що, часто тебе про щось прошу?
Та нащо я запитую?
Це не для мене. Це... для нас.
Кому яке діло, які вони?
Мені є діло!
Наш дім – це не просто наш дім.
Це все, що нас оточує!
- Та що ти, курво, верзеш! - Вибач, я забув.
Я живу в реальному світі,
а ти — в псих-бункері, де 11 вересня влаштували американці,
а в уряді одні нацики.
- Так в уряді одні нацики! - Так, зараз! Але не тоді.
Я прошу лиш трошки фарби та бензину для газонокосарки.
І все. Решту я зроблю сам.
- Справа не в... - Якщо скажеш "управління ресурсами",
то я з розбігу стрибну на твою розтяжку.
Добре-добре.
- Просто поясни навіщо. - Я пояснив.
У таких дрібницях...
...і проявляється любов.
Це і моя вулиця теж. Просто...
дозволь її любити так, як я хочу.
І я відремонтую деякі крамниці.
Не ідіотські.
Лише винну та меблеву.
Ну і ще бутик одягу.
"Бутик"?
Ми починаємо влаштовувати прийоми в саду?
Ні.
Але у нас будуть друзі.
Не зрозумів?
Ми заведемо друзів і запрошуватимемо їх до себе в гості.
У нас немає друзів, Френку.
У нас ніколи не буде друзів, тому що їм ніде взятися.
Ну, взагалі-то я нещодавно розмовляв з приємною жінкою по радіо.
Ти що?
Це справді щось... неймовірне.
Правда ж?
Ти б не міг прибрати?
- Я такий самий. - Ти теж параноїдальний шизофренік?
Я не шизофренік.
Можна я скажу?
Якщо забути про пістолет... До речі, я тебе розумію.
Як чудово посидіти в прекрасному місці за смачним обідом!
Так давно цього не було.
Тобто, я просто вдячна вам,
навіть якщо ми не спрацюємося.
Мені цього не вистачало.
Ми спрацюємося.
Обов'язково.
Знаєш, що? Ходімо в будинок.
Я тобі дещо покажу.
Дуже хочу подивитися будинок.
- Візьму вино. - Не в дім!
- Дякую. - Так!
Френк!
Я розумію.
Якби моя..
Якби мої...
приводили в дім незнайомців, я б теж не зрадів.
Але з усіх людей, яких він міг знайти по радіо,
ми насправді порядні люди, які лиш намагаються вижити.
Ну, хіба я не щасливчик?
У нас у КЗ є речі, яких немає у вас.
Книги, ліки, запчастини.
Ми можемо допомогти один одному, і прибери пістолет від мого обличчя.
То ти був...
поскрутником, абощо?
"Виживальником".
Може ви й порядні люди, а може й ні.
Не має значення.
Ми самодостатні.
Я не хочу, щоб ти чи твоя подруга ускладнювали нам життя.
Зрозуміло?
Цей паркан протягне максимум рік.
Оцинкований дріт вже почав іржавіти.
Можу дістати 10 котушок високоміцного алюмінію.
Вистачить до кінця життя.
Життів.
- Ти впевнений? - Так. Це не подарунок.
- Принесеш щось натомість. - Гаразд.
І ще я подумав...
Потрібно придумати код, щоб наші розмови не перехопили.
Гарна ідея. Який код?
Можна за десятиліттями.
- 80-ті - неприємності, звичайно ж. - Так.
70-ті...
ФАУСТ ніколи сюди не добереться.
І ви добре захищені від бродячих заражених.
Але рано чи пізно з'являться загарбачі.
Проберуться через паркан та розтяжки.
Вони прийдуть вночі... тихо, зі зброєю.
Ми розберемося.
ТРИ РОКИ ПОТОМУ 2013 РІК
Наздоганяй.
Не... Не можу.
Ще одне коло.
Хочу тобі дещо показати.
Не це.
Майже на місці.
Ти впораєшся.
- Що? - Не бійся.
- Готовий? - Так.
Я віддав Джоелу та Тесс один з твоїх пістолетів, в обмін на пакетик насіння.
Який пістолет?
Маленький.
Вибач.
За що?
Що старішаю швидше за тебе.
Ти подобаєшся мені старим.
Старість означає, що ми все ще тут.
Що?
Я не знав страху, доки не з'явився ти.
Тільки не на полуниці.
Гаразд.
Трясця.
Білле!
Білле?
Білле!
Білле! Білле!
Повертайся в дім!
- Ні! - Треба завести тебе всередину.
- Ні! Ні! Ні! - Білле, в будинок, негайно!
Тримайся за мене.
Я тримаю. Тримаю.
Добре.
Ось так.
Добре, добре. У нас вийде.
У нас все вийде.
Притиснеш тут?
Тримай міцно.
Френку.
- Френку! - Я тут.
- Френку, Не вимикай газ! - Я тут.
- Я тут. Я прямо тут. - Залиш газ.
Паркан... паркан вб'є решту.
Гаразд, так.
Я склав список для тебе.
Розкажи про список.
У мене є копії всіх ключів.
Добре.
Зв'яжися... з Джоелем.
Тобі не можна залишатись одному.
Ну, я не один.
- Ти тут. - Ні.
Зв'яжися...
- Гаразд, почали. - Ні.
- Все добре. Все гаразд. Все чудово. - Зв'яжися з Джоелем. Зв'яжися з Джоелем.
- Він подбає про тебе. - Ось так.
Добре.
Гаразд.
Білле?
Білле.
Холоднішає.
Так.
- Завеземо тебе в дім. - Добре.
Гаразд. Ось так.
ДЕСЯТЬ РОКІВ ПОТОМУ 2023 РІК
Нормально?
- Зараз тебе зігріємо. - Добре.
- Ти випив пігулки? - Ні.
Одна помаранчева.
Маленька біленька і велика кругла.
Майже всю ніч провозився. Страшенно втомився.
Чорт забирай.
Ти, мабуть, знущаєшся.
Я не хочу, щоб ти заснув у кріслі.
- Не засну. - Заснеш і ноги зомліють.
- Білле... - Я не сперечатимуся.
- Давай у ліжко. - Обіцяю, я не засну.
- Чому? - Тому що це мій останній день.
Що...
Що як ми знайдемо лікаря?
Що, як... хтось прийде і допоможе?
Хто прийде, Білле? Мандрівний продавець МРТ?
Не було нічого, що могло б це вилікувати, доки світ не розвалився.
Я прийняв рішення.
Білле.
Ходи сюди.
Не виголошуватиму промову про те, що кожен день був даром Господнім.
Було багато кепських днів.
У тому числі і з тобою.
Але з тобою я провів більше хороших днів, ніж з будь-ким іншим.
Тож подаруй мені ще один хороший день.
Почни зараз. Зроби мені грінку.
Потім відвези мене в бутик,
де я виберу нам вбрання.
Ти вдягнеш що я скажу.
І ми одружимося.
І ти приготуєш смачну вечерю.
Потім розтовчеш усі пігулки
та всиплеш їх у моє вино.
Я його вип'ю.
Потім ти візьмеш мене за руку,
віднесеш до нашого ліжка,
і я засну в твоїх обіймах.
Не... Не можу.
Ти мене кохаєш?
Так.
Тоді кохай мене так, як я хочу.
Цього вистачить?
Так.
У пляшці вже були пігулки?
Кінська доза.
Це не трагічне самогубство в кінці п'єси.
Я старий.
Я задоволений.
А ти був моїм сенсом.
Я цього не схвалюю.
Я повинен бути розлюченим.
Але з об'єктивної точки зору....
Це неймовірно романтично.
Відвези мене до ліжка.
ЛАСКАВО ПРОСИМО ДО ЛІНКОЛЬНА ЗАСНОВАНИЙ У 1764 РОЦІ
Стій тут.
НЕБЕЗПЕЧНО ВИСОКА НАПРУГА
- Якого біса? - Білле?
Френку?
Залишайся тут. Якщо щось почуєш чи побачиш —
кричи.
А якщо вони пішли?
Еллі?
Це від Білла.
"Для кого завгодно, але, найімовірніше, для Джоела".
Я подумала, я підпадаю під "кого завгодно".
Це в комплекті.
То вони мертві?
Ти... хочеш сам...
Ні, краще ти.
"29 серпня 2023 року.
Якщо знайдеш цей лист, то, будь ласка, не ходи до спальні.
Ми залишили вікно відчиненим, щоб у будинку не смерділо,
але побачене буде не з приємних.
Гадаю, листа знайшов ти, Джоеле,
адже будь-кого іншого вбило б струмом
або підірвало на моїх пастках. Ги-ги-ги-ги-ги.
Бери все, що потрібно.
Код від бункера такий самий, як і від воріт, але навпаки.
Все одно, ти мені ніколи не подобався,
але все ж, ми ніби друзі, майже.
І я тебе поважаю.
Тож я скажу дещо, адже ти, мабуть, єдина людина, яка мене зрозуміє.
Раніше я ненавидів цей світ і радів, коли всі помирали.
Але я помилявся, адже був дехто, вартий порятунку.
І я це зробив.
Я врятував його.
Потім я захищав його.
Для цього й потрібні такі, як ми з тобою.
У нас є робота.
І хай Бог милує тих виродків, які стоятимуть у нас на шляху.
Залишаю тобі всю свою зброю та спорядження.
Використовуй їх, щоб..."
ВБЕРЕГТИ ТЕСС
Сиди тут.
СІРА
Покажи руку.
Я доробив акумулятор. Зараз він заряджається.
- Ясно. - У мене є брат у Вайомінгу.
Він втрапив у якусь халепу, і я їду туди, аби знайти його.
Він був світляком.
Гадаю, він знає місця де вони лишились.
Може, вони зможуть відвести тебе до лабораторії.
Гаразд.
Слухай, щодо Тесс.
Якщо їхатимеш зі мною — дотримуйся кількох правил.
Правило перше: не згадуй про Тесс. Ніколи.
Краще тримати своє минуле при собі.
Правило друге: нікому не розповідай про свій...
стан.
Якщо хтось побачить укус, довго думати не будуть. Пристрелять.
Правило третє: робиш те, що я кажу і коли я кажу.
- Зрозуміла? - Так.
Повтори.
Як скажеш, так і буде.
Добре.
І що тепер?
Беремо все, що можемо.
Срань господня.
Цей чувак був генієм.
Чому грала музика?
Якщо не скидати відлік кожні кілька тижнів,
цей плейлист починає звучати по радіо.
80-ті.
Візьми он там кілька банок.
Пом'ятих чи роздутих не бери.
- Чувак... - Ні.
Їх тут ціла стіна.
ЖІНОЧІ СОРОЧКИ РОЗМІРИ S-M
УНІВЕРСАЛЬНИЙ ЗАРЯДНИЙ ПРИСТРІЙ
Потрібна ще година.
У них є гаряча вода!
Я прийму душ.
А потім ти приймеш,
бо неможливо вже.
Дідько.
Ну, хіба не красунчик?
Замовкни.
Клас.
- Вперше в машині? - Як на космічному кораблі.
Ні, як на шматку лайнової Шевроле S10,
але, куди треба доїдемо.
Мабуть.
Пасок безпеки.
Так кльово.
Не треба.
Поклади на місце.
Еллі.
Ні. Ні, почекай. Залиш. Гарна музика.
Це Лінда Ронстадт.
Знаєш, хто така Лінда Ронстадт?
Ти ж знаєш, що я не знаю, хто вона така.
Оце так.
Це краще, ніж нічого.
Переклад субтитрів: neoescapist