Trebuie să facem asta în fiecare oră?
Benzina se descompune în timp.
Aproape s-a făcut apă.
Înainte, puteai conduce 10-12 ore cu un plin.
- Puteai merge oriunde. - Și unde mergeai?
Cam nicăieri.
Tare! Cum merge treaba asta?
E un sifon.
Atunci când un lichid
circulă împotriva gravitației, deoarece presiunea...
- Nu știi. - Știu că funcționează.
Nu hoinări!
Bine.
E vina ta, atunci.
„Nu contează cât forțezi nota,
n-o să ți-o mărească profu'.”
Glume pe șleau: Al oilea volum. De Will Livingston.
„Al oilea volum”, uite! Te-ai prins?
- „Oilea”, ca oile. - Isuse!
„Ce poartă sirena la ora de matematică?”
„Algebre.”
Adică, alge, bre!
- „Am stat treaz toată noaptea…” - Nu!
„…întrebându-mă unde s-a dus soarele,
apoi m-a bătut în cap.”
Poți să aștepți în mașină.
Bine, dar trebuie să ai în vedere că nu poți scăpa de Will Livingston.
Se va întoarce.
Nu poți face nimic ca să-l oprești.
Ce camionetă mare trebuie să fi fost!
Da. Le puneau ditamai plugurile
ca să curețe drumurile pentru tancurile lor.
Vreau și eu să văd un tanc.
O să vezi.
Tancuri, elicoptere, tot tacâmul.
Au luptat contra inamicului greșit.
Acum sunt împrăștiate peste tot.
Am ceva.
Poftim! Îți provoacă nostalgie?
De fapt, e de dinainte să mă nasc eu.
- Bine. - Dar cântă bine.
Măi să fie…
Mai am ceva.
BĂRBAȚI DIN BÂRLOG LA PIELEA GOALĂ
Este…
cam scump la cuvinte, dar are niște imagini interesante.
Nu! Pune-o la loc! Nu e pentru copii.
Cum poate să meargă cu așa ceva?
- Te rog, las-o! - Stai nițel!
Vreau să văd pentru ce se face atâta zarvă.
De ce sunt paginile astea lipite?
Îmi bat joc de tine.
Pa, amice!
Gata. E de ajuns pentru astăzi.
- Mai încet! - Asta e încet.
Ce mănânc?
Ravioli de 20 de ani de la Chef Boyardee.
Era bun tipul.
Să știi că-s de acord.
Cât timp stăm aici?
Mă gândeam să dorm la noapte,
apoi să conduc mâine zi și noapte.
Și să ajungem la Wyoming poimâine dimineață.
Putem să facem un foc? Mor de frig.
De ce o să-ți spun că nu?
Pentru că Infectații o să vadă fumul.
Nu. Ciuperca nu e atât de inteligentă.
Și aici e prea departe de Infectați.
Oameni?
Și ce-o să facă, o să ne jefuiască?
O să le treacă mult mai multe prin minte.
Bine.
Chiar miroase binișor.
Înseamnă că e a lui Frank.
Joel?
Joel!
Ce e?
- Pot să-ți pun o întrebare serioasă? - Da.
„De ce a fost premiată sperietoarea?”
Fiindcă s-a remarcat în câmpul muncii.
Banditule!
- Ai citit asta? - Nu.
Culcă-te, acum!
Oamenii de care ai zis…
Nu au cum să știe că suntem aici, așa-i?
N-o să ne găsească nimeni, nu?
N-o să ne găsească nimeni.
Bine.
Ce dracu' e asta?
Nu-ți place cafeaua?
Serios? Asta vindea Starbucks la Zona de Carantină?
A lor era mult mai proaspătă decât a lui Bill.
Dar da, asta vindeau.
Miroase a rahat ars.
Privirea la hartă!
Pe 76 West și apoi
pe 70 West pentru o eternitate.
Unde în Wyoming spuneai că e fratele tău?
Ultimul contact l-am avut printr-un turn radio în apropiere de Cody.
Cody…
- Frate, departe mai e! - Da.
Și dacă nu e acolo?
Atunci, sunt șanse să fie într-o așezare,
probabil aproape de un alt oraș. Nu-s prea multe în Wyoming.
Chee-yen.
- Cheyenne. - Che… Serios?
Cheyenne.
Laramie, Casper.
Cum îl cheamă?
- Pe cine? - Pe fratele tău.
- Tommy. - Mai mic, mai mare?
- Mai mic. - De ce nu e cu tine?
- E o poveste lungă. - E mai lungă de 25 de ore?
Deoarece cred că asta ne așteaptă.
Tommy e ceea ce numeam noi „adept”.
Visa să ajungă erou.
Imediat după liceu, s-a înscris în armată.
La câteva luni, l-au trimis la Desert Storm.
Așa au numit acel război. Nu contează.
Faptul că a intrat în armată nu l-a făcut să se simtă erou.
Mai trec 12 ani, a lovit infecția
și m-a convins să mă alătur unui grup care se îndrepta spre Boston.
Mai mult ca să-l supraveghez, să-l țin în viață.
Acolo am întâlnit-o pe Tess.
Și acea echipă…
așa cum a fost ea, a funcționat.
Apoi, Tommy a cunoscut-o pe Marlene.
L-a convins să se alăture Licuricilor.
A făcut aceeași greșeală ca la 18 ani.
A vrut să salveze lumea.
Un vis zadarnic. El, Licuricii, toți.
Iraționali.
Din ce am auzit, a plecat și de la Licurici.
Deci, acum e pe cont propriu și…
trebuie să mă duc să-l iau.
Dacă nu crezi că mai există speranță în lume, de ce mai continui?
Trebuie să încerci, nu?
Nu ai văzut lumea, n-ai de unde să știi.
Continui pentru familie.
- Cam asta e. - Eu nu îți sunt familie.
Nu.
Ești doar bagaj.
Dar i-am promis ceva lui Tess.
Și ea era ca familia pentru mine.
- Și dacă nu-l găsești? - O să-l găsesc.
- De unde știi? - Sunt perseverent.
Te-ai trezit cam devreme. Dacă mai vrei să dormi…
Nici măcar nu sunt obosită.
Stai aici!
- Unde suntem? - În Kansas City.
Cât trebuie să ne întoarcem ca să ocolim?
Dă-o naibii!
Ce faci?
Ocolim tunelul,
ieșim pe următoarea rampă
și revenim pe drum. Maximum un minut.
Unde naiba e șoseaua?
Nu-mi dau seama de aici. M-am zăpăcit.
Uită-te la harta orașului!
Nici ăsteia nu-i dau de cap!
E a doua mea zi în mașină, omule.
Am impresia că mergem spre nord.
Trebuie să fie la dreapta.
La dracu'!
Oprește!
Asta e Zona de Carantină?
Unde dracu' e FEDRA?
Hei!
Ajutați-mă, vă rog!
Pune-ți centura!
- Nu-l ajutăm? - Nu.
La naiba!
- Du-te! - Joel!
La dracu'!
- Ești bine? - Da.
- Nu ești rănită? - Nu cred.
Scoate repede centura!
Arată-ți fața, nenorocitule!
Dacă ne dai tot ce ai, scapi cu viață.
Promitem.
Vezi gaura aia?
Poți să treci prin ea?
Ultima șansă!
Când spun eu, te târăști până la perete, treci prin gaură
și nu ieși până nu spun eu. Bine?
N-o să te nimerească. Uită-te la mine!
Nu o să te nimerească.
Capul jos, stai ascunsă și nu faci gălăgie.
- Bine. - Bine.
Du-te!
Nenorocitule!
Acum o să plătești!
Să știi
că ți-ai săpat groapa, nenorocitule.
Nu! E în regulă.
E în regulă. S-a terminat. Nu ne mai luptăm.
Mă duc acasă și le spun tuturor că sunteți buni.
Nu știu ce să fac.
Nu-mi mai simt picioarele.
Mama mea nu stă departe, dacă m-ai putea duce la ea.
Putem să facem troc.
Putem fi prieteni. N-am știut.
Eu sunt Bryan.
Eu sunt Bryan. Tu cum te numești?
Așteaptă!
Poți să-l iei.
E un cuțit bun.
Du-te după zid!
Nu! Îmi pare rău, te rog.
Putem să vorbim. Îmi pare rău. Te rog.
Nu! Te rog! Îmi pare rău.
Îmi pare rău, te rog!
Nu trebuie să faci asta. Îmi pare rău.
Te rog! Nu! Putem să ne înțelegem.
Mamă!
Ellie, trebuie să intru acolo. Nu încap.
- Sunt chestii care blochează ușa. - Le poți muta?
- Haide, repede! - Bine.
Sunt bine.
N-am nimic.
Mai am niște mâncare aici și lanterna ta. Deci…
Ce facem acum?
- Urcăm. - Să vedem mai bine?
Sper să găsim o cale de ieșire.
Rămâi aproape!
Bine.
Bryan!
Om la pământ!
L-au împușcat pe Bryan.
Ți-am spus, eram singur.
Din noaptea aia, nu i-am mai văzut pe acei oameni.
Ce altceva mai vrei să spun?
Nu știu, adevărul?
Kathleen…
Familia Bergquist?
Nu?
Mark Anthony Halpin?
Carrie Schreiber? Nu i-ai văzut?
Familia Chan?
Henry Burrell?
Bine.
Știi unde e Henry.
„Avocat…
DREPTURILE TALE ÎN AREST
Îngrijire medicală…
Vizite de familie.”
Mă întreb dacă asta e celula
în care fratele meu a fost omorât în bătaie.
Ai fost nedreptățită.
Și îmi pare rău.
Dar lucrurile au mers prea departe.
Trebuie să se oprească.
Zici că trebuie să se oprească acum?
Acum, că ești tu în celulă?
Dar, înainte, era în regulă că mureau oameni.
Când erai în siguranță, protejat și îți turnai vecinii la FEDRA.
Mi-au ținut pistolul la cap.
Uite!
Am îndeplinit condițiile necesare ca să vorbești?
Kathleen, pe toți sfinții…
Eu te-am adus pe lume.
Te-am ținut în palme.
Nu le-am spus nimic despre fratele tău.
Dar Henry le-a spus.
Și știm că încă nu a părăsit orașul.
Și cred că și tu știi asta.
Unde e?
Crezi că n-o să trag?
Sunt doctorul tău.
- Cine a făcut asta? - Credem că cineva din afară.
Am găsit o mașină încărcată.
Nu e un vehicul FEDRA, dar aveau multe provizii.
Pot fi mercenari.
Dacă Henry are o stație,
poate că a găsit pe cineva prin radio.
Poate că el i-a chemat.
O să supraviețuiască?
Dacă aduc un doctor?
N-are nicio șansă.
Îmi pare rău.
Deschide!
Asta e mâna lui Henry.
Ați înțeles?
Și nu se va opri până nu îl oprim.
Găsiți-i pe cei care au făcut asta!
Găsiți toți colaboratorii
și omorâți-i pe toți!
NOI, POPORUL
FUGI
Nu sunt nici FEDRA, nici Licurici. Atunci, cine sunt?
Oameni.
Stăm bine aici?
Pentru scurt timp, poate.
Se pare că mai întâi verifică apartamentele.
Dar o să vină și în locurile astea în curând.
E o clădire foarte înaltă la patru străzi distanță.
Da, am văzut-o.
Deci acolo mergem?
Când nu mai auzim mașini, plecăm.
Cât mai repede.
Ești bine?
Sunt bine, da.
Tu ești bine?
Da.
Faza e că nu l-am auzit venind pe tipul ăla și…
Nu trebuia ca tu să…
știi tu.
Dar te bucuri că am făcut-o, nu?
Ești doar o puștoaică.
N-ar trebui să știi ce înseamnă să…
Nu e ca și cum l-ai omorât.
Dar…
să împuști sau…
Știu cum e.
Prima dată când rănești…
pe cineva așa…
Dacă tu…
Eu…
Nu mă pricep la asta.
- Da, chiar nu te pricepi. - Adică, a fost vina mea.
N-ar fi trebuit s-o faci.
Și îmi pare rău.
Nu a fost prima mea dată.
Arată-mi cum îl ții!
Nu ține degetul pe trăgaci!
Cine te-a învățat asta?
- Școala FEDRA. - Mă gândeam.
Degetul mare peste degetul mare.
Mâna stângă
o strânge pe dreapta.
Ai înțeles?
Așa!
Uite!
Bine?
Pune-l în rucsac!
O să-ți împuști naibii fundul.
O să reușim.
Știu.
Nici urmă de ei. Tu?
Da.
Au rămas fără mâncare.
Henry n-o să-l lase pe Sam să flămânzească.
Dublează paza proviziilor noastre!
E pe-aproape. Simt asta.
Da.
Ce e?
La naiba!
Când le spunem celorlalți?
Nu încă.
Hai să ne ocupăm de ce trebuie să ne ocupăm!
Rezolvăm aici după.
- Kathleen… - După!
Sigilați clădirea deocamdată!
Bine?
Da.
Pune piciorul aici!
Unu, doi…
- Rahat! - Trei… Nu, te țin.
- Bun, am intrat. - Aruncă o privire mai întâi!
Ellie!
Fir-ar să fie!
Unde erai fără mine?
Până acum, în Wyoming.
Da. Ți-am ridicat-o la fileu.
FĂRĂ IEȘIRE PE ACOPERIȘ
Bine, urcăm la etaj.
Dimineață, vedem orașul de sus și găsim o cale de ieșire.
Urcăm 42 de etaje?
Patruzeci și cinci.
Dar nu.
- Nu până sus. - Cât de mult?
Până nu mai am suflu.
Îți amintești de tipul care zicea că e rănit?
Cum ai știut că e o ambuscadă?
Am fost în ambele tabere.
A fost acum mult timp. Făceam ce trebuia ca să supraviețuim.
Tu și Tess?
Și oamenii cu care eram.
Și fratele meu.
Ai omorât oameni nevinovați?
Haide!
Măiculiță!
Da.
Treizeci și trei de etaje. E bine?
Va trebui să fie.
Haide!
Mai lasă-mă un minut!
Sus cu fundul ăla leneș!
„Fund leneș.”
Am 56 de ani, pramatie mică.
Joel?
Joel!
- Ce e? - Ce faci?
Nu vreau să se furișeze cineva cât timp dormim.
Am înțeles.
Cranț-cranț.
Ești sigur că o să auzi?
Bineînțeles că o să aud. Asta e ideea.
Bine.
Păi, noapte bună!
Da, noapte bună!
Auzi?
Da?
Când vorbeam despre rănirea oamenilor…
Cum adică n-a fost prima ta dată?
Nu vreau să vorbesc despre asta.
Bine.
Nu ești obligată.
Zic și eu…
Nu e drept ca la vârsta ta…
să fii nevoită să faci toate astea…
Deci devine mai ușor când îmbătrânești?
Nu, nu chiar.
Dar totuși.
Te-am întrebat dacă o să auzi sticla,
fiindcă am observat că nu auzi bine cu urechea dreaptă.
E din cauză că ai fost împușcat?
Mai mult de la zgomotul împușcăturilor.
Deci, dacă vrei să-ți păstrezi auzul, rămâi la cuțit!
Joel?
Știai că diareea n-are moșteniri ereditare?
Poftim?
Da.
Fiindcă altfel ar fi „eredi-moale”.
Isuse!
Ceva mai prostesc n-am auzit.
- Ai râs. - Nu am râs.
Ba ai râs.
Doamne, îmi pierd mințile!
Și încă cum!
Culcă-te!
Culcă-te tu!
Joel.
Joel!
Subtitrarea: Valeriu Cosa