І вас це непокоїть?
Так, будь-який тип вірусу, але найімовірніше грип.
Через повітряний рух?
Повітря. Кашель...
Вибачте. Я про авіаперельоти. Це є у вашій книзі.
Так, новий вірус з Мадагаскару може потрапити в Чикаго за кілька тижнів,
і в нас почнеться глобальна пандемія.
"Пан" означає весь. Весь світ захворіє одночасно.
Докторе Ньюман, ви теж епідеміолог.
Припускаю, перспектива вірусної пандемії теж не дає вам спати ночами?
- Ні. - Ні?
- Ні. - Що ж, таке в нас шоу.
Ні, людство бореться з вірусами від початку існування.
Іноді гинуть мільйони людей, як на справжній війні.
Але в підсумку ми завжди перемагаємо.
Але ви... Ви вважаєте, що мікроорганізми становлять загрозу?
У найжахливішому сенсі.
- Бактерії? - Ні.
- Вам подобається говорити "ні". - Так.
Не бактерії. Не віруси.
- То.. - Грибки.
Так, це типова реакція.
Грибки здаються досить безневинними?
Багато видів вважають інакше.
Тому що деякі грибки прагнуть не вбивати,
а контролювати.
Дозвольте запитати, звідки ми беремо ЛСД?
Звідки ви його берете?
З ріжків. Це грибок.
Псилоцибін? Теж грибок.
Віруси викликають хвороби, але грибки можуть змінювати нашу свідомість.
Є грибок, який інфікує комах.
Оселяється, в мурасі, наприклад.
Через кровоносну систему потрапляє в мозок
та наповнює його галюциногенами,
таким чином підкорюючи мурашину свідомість.
Грибок починає керувати поведінкою мурахи,
вказуючи їй, куди йти, що робити,
наче ляльковик з маріонеткою.
Далі – гірше.
Для життя грибку потрібна їжа,
тому він починає пожирати свого носія зсередини,
замінюючи мурашину плоть своєю.
Але не даючі своїй жертві померти.
Ні, він підтримує життя маріонетки, запобігаючи розкладанню.
Як?
- Звідки ми беремо пеніцилін? - Грибок.
Д-ре Шонгайсс, ви в скруті.
Грибкова інфекція такого роду існує, але не у людей.
Дійсно, грибки не виживають,
якщо внутрішня температура носія вища за 34,4 градуси.
І наразі в грибків немає причин еволюціонувати,
щоб витримувати вищі температури.
Але що, як вони з'являться?
Що, як, скажімо,
світ стане трохи теплішим?
Що ж, тоді з'являється причина для еволюції.
Один ген мутує, і аскоміцет, кандида, ріжки,
кордицепс, аспергіл — будь-який з них
може стати здатним проникнути в наш мозок
і взяти під контроль не мільйони, а мільярди з нас.
Мільярди маріонеток з отруєною свідомістю,
постійно зосереджених на одній об'єднуючій меті:
поширити інфекцію на всіх живих людей
будь-якими способами.
І лікування від цього немає.
Ні профілактичних засобів, ні ліків.
Їх не існує. Їх навіть створити неможливо.
Отже, якщо це станеться?
Ми програємо.
Ми скоро повернемося.
ОСТАННІ З НАС
Будильник.
Будильник!
- Де суміш для оладок? - О, невже...
Так, я забув. Вибач.
Хотіла тобі на днюху оладків насмажити.
Клянуся.
Ти ж знаєш, я не дуже люблю оладки.
Знаю, що не любиш. Це я собі.
Вітамін С.
Ти зробила домашку?
Дроби?
- Скільки тобі сьогодні? - Тридцять шість.
Скоро носитимеш підгузки.
Може, я вже ношу?
Шкаралупа.
Кальцій.
Мило.
Дядькові Томмі вистачить?
Ну могло б.
Привіт.
Ще дихаєш, старий пердун.
Він тебе любить.
Він від мене залежить. Це інше.
- Як на мене, те саме. - Точно, те саме.
Я думав, будуть оладки.
Купимо тобі щось дорогою.
- Бетоняри сьогодні будуть? - Сказали, можливо.
Можливо? Без бетону немає каркаса,
без каркаса нам не заплатять.
Ну, можемо взяти ще когось,
- буде швидше. - Ні, ні.
Я не ділитимусь ні з ким. Я і з тобою не хочу.
Можемо взяти подвійну.
- Серйозно? Сьогодні? - Знаю. Закінчу до дев'ятої.
До дев'ятої, так?
Так.
Я привезу торт.
Обіцяю.
Тривають заворушення в Джакарті.
Радимо громадянам США...
Джакарта. Де це, на Близькому Сході?
Не пригадую. Але це точно країна.
- Може, в Азії? - Джакарта — не країна.
Можна знаходитися в Азії не будучи країною.
Насправді, це столиця Індонезії.
Чорт. Надія ще є.
Гаразд.
Закінчуй. Ми тебе підкинемо.
- Я ще не доїла яєчну шкаралупу. - Маєш сім хвилин.
У тебе футболка навиворіт.
Чорт.
Втрачає розум.
Саро!
Привіт, сусідко!
Добридень.
Конні запитувала про тебе, бо ти давно не заходила.
Порадуй їх.
Я можу зайти після школи, але ненадовго?
Їй вистачить.
Може, приготуєте що-небудь.
До речі...
У нас тут залишилося. Хочете бісквітів?
Тату, ти ж любиш бісквіти.
Люблю.
Але я на дієті Аткінса.
- На чому? - Це... Знаєте що,
нам час їхати, але Сара зайде.
І пробуде скільки захочете.
Розповість про дієту Аткінса.
Чудово! Я перекажу Конні.
Круто.
Я прямо проперся від вашої бесіди.
Загаси.
З Днем народження.
ОПЕРАЦІЯ "БУРЯ В ПУСТЕЛІ" ВЕТЕРАН ВІЙНИ
ОСТІН, ШТАТ ТЕХАС 26 ВЕРЕСНЯ
Перемалюйте цю діаграму точнісінько, як у мене на дошці.
Завжди є підмет і присудок.
Дієслово та іменник.
Наприклад в реченні: "Куди ти йдеш?" Підмет - "ти".
Ти йдеш...
Присудок.
"Куди" - прислівник.
Зрозуміли? Добре. Кивайте хоч головою.
Присягаюся, вам це знадобиться.
Для цього ми тут.
Зрозуміли? Отже...
Так, ви повинні це знати!
Так, це буде в контрольній!
Домашнє завдання має бути виконане до завтрашнього уроку!
Двадцять.
Всього?
Добре, 30.
Двадцять підійде.
Це пружина. Зараз полагоджу.
Цілий день. Присягаюся.
Ми зачиняємось.
На сьогодні все.
Зараз 15:15, ми зачиняємось о 19-й.
- Вибачте, він не зможе закінчити. - Я вже закінчив.
Швидше йди додому.
- Ну нарешті, люба. - Вибачте.
Я почала хвилюватися.
Ходила за подарунком для тата.
Привіт, Мерсі.
А все гаразд? Типу, в новинах?
Про що ти, люба?
Та, просто сьогодні багато поліції на дорогах.
Хіба так не щодня?
Людям потрібно повернутися до Ісуса.
Три цвяхи та один хрест – чотири дари.
Давай спечемо печиво.
Шоколадне?
З родзинками.
Ну ж бо, мамо. Він зелений.
Як ти любиш.
Ось так!
Не знаю, нащо я до неї говорю. Вона ж зовсім глуха.
Допоможеш мені?
Я зараз!
Місіс Адлер?
Можна це позичити?
Так, звісно.
Це з колекції Денні.
Знаєте що? Мій тато скоро повернеться.
- Мушу йти. - Впевнена?
- Так. - Що ж, тоді візьми печиво.
Поліції Остіна не коментує ряд актів насилля,
що спалахнули по всьому місту.
Дехто припускає, що причиною може бути новий вуличний наркотик.
Детальніше про це, у прямому ефірі з Мануелою Санчез...
Нарешті двері зачинені.
Молодець.
Ага.
- Уже 10-та. - Знаю.
Нам дали не ті розміри для оголовків.
Тобі це ні про що не говорить. Вибач.
Де торт?
- Чорт. - Ну ти даєш.
Завтра куплю.
Поклянися, бо подарунка не отримаєш.
- А що є подарунок? - Поклянися.
Присягаюсь життям.
Ого.
Відремонтувала.
- Хіба? - Що?
Я нічого не чую.
Це було відстійно.
- Ти відстійний. - Так, я знаю.
Звідки гроші на ремонт?
Наркотики. Продаю важкі наркотики.
Влаштувалася краще за мене.
Це коштувало лише 20 доларів, які я вкрала у тебе.
Могла б і 60 вкрасти, але решту я повернула.
Я чесна злодійка.
Головне – добрий намір.
Ти б ніколи сам не спромігся. Тож...
Дякую.
Є ще один.
- Позичила в Адлерів. - Версія з видаленими сценами.
КЕРТІС ТА ГАДЮКА 2
Так, уяви, який там жах.
Давай, вмикай. Поки ще твій день народження.
- Дивись, не засни. - Як можна. Занадто захоплюючий.
- Алло? - Джоеле, це я.
Я в порядку.
- Так? - Але я в буцегарні.
- Прокляття. - Цього разу я не винен.
Я був у барі, якийсь чувак здурів, почав бити офіціантку.
Я його вирубив. Приїхали копи.
- Зрештою, неважливо. Внеси заставу. - Зараз?
П'ятниця ж. Якщо не витягнеш сьогодні – просиджу всі вихідні.
Тут довбана божевільня, Джоеле.
- Я маю вийти. - Яка буцегарня? Округу Тревіс?
Так, на 10-й.
- Щоб тебе, Томмі. - Вибач.
Будь ласка.
Добре.
Довбаний ідіот.
Тату?
Тату?!
... вдома. Поліція та рятувальні служби знаходяться в цьому районі
НАДЗВИЧАЙНИЙ СТАН
і зв'яжуться з вами для надання подальших інструкцій.
Залишайтеся вдома, поліція...
Спокійно. Спокійно, Мерсі.
Що ти тут робиш, хлопчику?
Ходімо, відведу тебе додому.
Ходімо, Мерсі. Будь ласка.
Мерсі!
Місіс Адлер?
Допоможи.
Сідай в машину! Негайно!
Бігом!
Що робимо, Джоеле?
- Ти її вбив. - Люба, мені шкода.
- Джоеле, треба валити. - Саро, послухай.
Це не тільки Адлери.
Та ми будемо хоробрими і виберемося звідси.
Поїхали. Швидше.
Сідай.
Джоеле?
Деніз, повертайся в будинок!
- Замкни двері! Негайно! - Швидше, ну ж бо, сідай!
- Пристебнися. - Тримайтеся.
Господи, Джоеле!
- Їдь по 7... - По 71, знаю.
- Тату... - Ми не знаємо.
Кажуть, це вірус. Якийсь паразит.
Він від терористів?
Ми не знаємо.
- Ми хворі? - Ні. Звісно, ні.
Чому повсюди вибухи?
Ні зв'язку, ні радіо.
Хвилину тому диктор не стулявся.
- Звідки ти знаєш? - Що?
Що ми не хворі?
Кажуть, хворіють переважно в містах.
Тому й перекрили шосе.
Боже.
Це будинок Джиммі.
Адлери возили бабусю до міста.
У лікарню, на процедури.
Точно. Возили. Мабуть, там і заразилися.
Але це потрібно часто їздити, правда?
Ми здорові. Повір.
Гаразд.
Гей! Зупиніться!
- Агов! - Що ти робиш?
- У них дитина. - У нас теж. Не зупиняйся.
- Вони можуть сісти ззаду. - Ні!
Прошу!
Хтось інший підбере.
Трясця! У всіх була однакова ідея.
- Я не проїду. - Гаразд-гаразд. Подумаймо, подумаймо.
- Курва! - Добре, їдь полем.
Зріжемо і виїдемо на західному боці.
Так-так-так. На західний бік.
Тримайтеся.
Лайно! Довбана армія.
- Хіба це не добре? - Добре для них.
А нам треба на шосе.
Не зупиняйся. Їдь на північ.
- Там буде людно. - На південь не можна,
на схід не можна, на захід не можна.
Куди ж нам, чорт забирай?
Томмі, ну ж бо!
Так, я знаю це місце.
- Може спрацювати. - Так, але що далі?
Не знаю. В Мексику. Якнайдалі звідси.
- Скільки пального? - Три чверті бака.
Проїдемо через місто, через поле для гольфу біля річки,
виїдемо на шосе по той бік блокади —
і ми вибралися.
Може, він уже всюди.
Може, їхати нікуди.
Якого біса?!
Курвині сини. Треба в об'їзд.
Вхопіться за щось!
Гаразд, не зупиняйся, не зупиняйся.
Холєра. Томмі!
Томмі, зупинятись не можна.
- Я не можу проїхати крізь них. - Ти серйозно?
Просто їдь далі!
Назад, назад, назад,
- назад, назад! - Я намагаюся!
Томмі, швидше!
- Треба виїхати! - Намагаюся! Немає куди!
- Знайди провулок! - Який?
- Тут люди скрізь! - Збивай їх!
Треба забиратися з вулиці, негайно!
Я й намагаюся, Джоеле.
Все буде добре. Просто не зупиняйся.
Тату?
От срань!
Швидше. Швидше!
Саро, Саро.
Лежи, не рухайся.
Томмі, ти цілий?
Так, цілий.
Саро, не дивися.
Дивися на мене, добре?
Вибач, дитинко, я знаю, я знаю.
Ходи сюди. Обійми мене.
Іди сюди, іди сюди.
Я з тобою. Я поряд.
Тримаю.
Ти в нормі? Все гаразд?
- Моя щиколотка. - Ясно, гаразд.
Треба забиратися з вулиці!
Лайно!
Томмі?!
Томмі?
Томмі!
Прямуйте до річки! Я знайду шлях.
Забирай її звідси! Давай!
- Ми не лишимо його. - Він впорається.
- Бігти можеш? - Ні.
- Не зводь з мене очей. - Добре.
- Ясно? - Ясно.
Не дивись більше нікуди.
Гаразд.
Все добре, люба. Ти в безпеці.
Не рухатись!
- Моя донька травмована. Її щиколотка. - Стій, де стоїш!
Добре.
Спокійно. Ми не хворі!
У мене двоє цивільних біля річки, один травмований.
Щиколотка.
А як же дядько Томмі?
Спершу знайдемо тобі безпечне місце. А потім я повернуся за ним, добре?
- Добре. - Добре.
Вибачте, повторіть?
Гей! Рухатись ніхто не дозволяв.
Так, сер.
Ми не хворі.
Сер...
Ми не хворі!
Мені шкода.
Будь ласка, не....
О, Боже.
Ні.
Ні-ні. Ні.
Добре. Все гаразд.
Все добре. Підніми руку, люба.
Підніми руку.
Я знаю, сонечко. Знаю, знаю, знаю.
Знаю, що болить.
Добре. Не дивись туди. Дивись на мене, дивись на мене.
Тримайся, золотце. Все буде добре, все буде добре.
Я знаю, знаю, знаю, сонечко, знаю, знаю.
Знаю, це боляче.
З тобою все буде добре.
Гаразд, люба, люба, люба, слухай мене.
Я підніму тебе, добре? Я підніму тебе.
Гаразд? Давай.
Вставай. Я знаю, люба.
Я знаю, знаю, знаю, знаю, знаю, знаю.
Томмі, допоможи!
Джоеле...
Вставай, дівчинко.
Вставай, люба, я маю тебе підвести.
Ну ж бо.
Давай, встанемо.
Вставай, сонечко.
Ну ж бо, вставай... Прошу.
ДВАДЦЯТЬ РОКІВ ПОТОМУ
БОСТОН 2023 РІК
ЛАСКАВО ПРОСИМО
КАРАНТИННА ЗОНА
ПОВІДОМЛЯЙТЕ ПРО СИМПТОМИ ЗАРАЖЕННЯ КОРДИЦЕПСОМ
ЧАС ДО ПОВНОГО ЗАРАЖЕННЯ
Ми не хочемо, щоб ти впала з візка.
Як тебе звуть?
Ти сама?
І...
Звідки в тебе це?
Зараз буде трохи лоскотно. Ось тут.
Що, як зараз ми дамо тобі ліки,
а потім знайдемо тобі ласощів?
Хочеш?
Далі купимо тобі новий одяг... та іграшки.
Стільки, скільки захочеш.
Як комарик вкусить.
Все добре.
Ти в безпеці.
Я не можу.
Десять.
- Є ще щось? - На сьогодні все.
Завтра прибирання вулиць...
або ремонт каналізації.
За що більше платять?
За роботу в лайні.
Друга зміна. Початок о 16:00.
КОМЕНДАНТСЬКА ГОДИНА З 18:00 ДО 6:00
ШНУРКИ ДО ЧЕРЕВИКІВ - 1 ПРОДОВОЛЬЧА КАРТКА ШНУРКИ ДО ЧОБІТ - 2 ПРОДОВОЛЬЧІ КАРТКИ
Джейсон Чой, порушення 342.3,
несанкціонований вихід з карантинної зони.
Марія Елізіано, порушення 342.7,
несанкціоноване проникнення в карантинну зону.
Кожного з вас судив військовий трибунал,
і кожен з вас був визнаний винним колегією військового трибуналу
та засуджений до смертної кари через повішення,
як це передбачено статтею 1, розділом 5 Закону про військові трибунали...
Бери.
А то й пристрелити можу.
Можеш, але що тоді?
П'яти не вистачає.
- Оксі? - Гідро.
- Термін? - Три місяці.
- З Атланти? - Не знаю, звідки він їх бере.
Знаю тільки, що справжні.
Якщо справжні, то з Атланти.
У ФАУСТа є фабрика в карантинній зоні.
Кажуть, там виробляють лиш дві речі.
Пігулки та кулі, кулі та пігулки.
Чим більше стріляєш в людей, тим важче заснути, гадаю.
Гадаєш?
Береш чи ні?
Пакетик поверни.
- Що там з машиною? - Все готово.
Завербував останнього хлопця з депо.
Добре, скільки?
Четверо на зміні плюс я...
Разом 600.
Слухай, ці машини не просто так списані.
І вони без акумуляторів. Я знаю.
Я можу заплатити 200 твоїм хлопцям...
та 200 тобі.
Згода.
Гей, зроби собі послугу.
Не висовуйся на вулиці наступних кілька ночей.
Кляті Світляки підривають весь тиждень.
Двох наших вранці застрелили.
Бос змусив працювати подвійні зміни.
Хлопці нервові та втомлені.
У темряві легко помилитися.
Бережи себе.
Ага, ти теж.
ЯКЩО ЗАБЛУКАВ У ТЕМРЯВІ ШУКАЙ СВІТЛО
Що я маю сказати, Тесс?
Я не просила тебе щось казати.
Авжеж.
Я не те щоб планував... тебе обібрати.
Вибач.
Що ж..
Давай просто забудемо про це?
А які ще варіанти?
Триматимеш мене тут?
- Вб'єш? - Тесс, припини.
То, Роберте, чого ти хочеш?
Хочу, щоб ти забула про все, що сталося.
Вже.
- От не треба цього... - Чого?
Це лише акумулятор. Я тобі заплатила,
а ти комусь його продав, і протринькав мої гроші.
Думаєш, я сама так не робила?
- Мої хлопці тебе відгамселили. - То покарай їх.
Відріж палець, чи що ти там, курва, хочеш.
Мені чхати. Це ж твої сучі хлопці.
А як щодо твого хлопця? Коли він побачить тебе...
- Постав себе на моє місце. - Він слухається мене.
Я даю тобі слово — він тебе не чіпатиме.
Скажу йому, що на мене наскочили... якісь хлопці.
А потім ми з тобою рухатимемося далі.
Твоє лайно добряче зіпсувало мені тиждень.
Я хочу піти додому і пити, доки обличчя не перестане боліти.
То ми домовились?
Так.
Усі громадяни повинні негайно покинути прилеглу територію.
Не повертайтеся доки влада ФАУСТа не дасть дозволу.
Усі громадяни повинні негайно покинути прилеглу територію.
Не повертайтеся доки влада ФАУСТа не дасть дозволу.
Усі громадяни повинні негайно покинути прилеглу територію.
Не повертайтеся доки влада ФАУСТа не дасть дозволу.
Усі громадяни повинні негайно покинути прилеглу територію.
Не повертайтеся доки влада ФАУСТа не дасть дозволу.
Усі громадяни повинні негайно покинути прилеглу територію.
Не повертайтеся доки влада ФАУСТа не дасть дозволу.
От лайно.
Світляк, нагорі!
Звільніть Бостон, виродки!
- Вони стріляють. По нас стріляють. - На коліна.
- На коліна! - Ні, ні! Я не сві..
Я не... Я не світлячка!
Повільно й виразно порахуй до 10.
- 1, 2, 3, 4... - Повільно
й виразно.
Один.
Два.
Три.
Чотири.
П'ять.
Шість.
Сім.
Вісім.
Смокчи...
хрін.
І простягни...
- Назви своє ім'я, повільно та... - Вероніка.
Як і вчора. І позавчора.
І поза позавчора. І...
Гей, мене шукатимуть.
Люди з ФАУСТа. Чуєш?
Випустіть мене, або поплатитесь, виродки!
Мене не повинно тут бути!
ЯКЩО ЗАБЛУКАВ У ТЕМРЯВІ
Взагалі-то, тут черга!
"Скажи татові, що це дівчинка.
Чудово, правда ж?
Він хотів онуку.
З любов'ю, Бекка."
Кінець повідомлення. Перечитайте.
Правильно, 73-К Орландо. Кінець зв'язку.
Нічого?
Може, вночі щось приходило?
А ти спав і пропустив?
Коли я сплю, слухає Габріела, або мій син.
Той, що тямущий, а не інший, благослови його Господь.
Якби Томмі відповів, ми б знали.
- А з вежею зв'язуєшся? - Щодня.
Вони передали твоє повідомлення, але відтоді від нього ні звістки.
От і все.
- Минуло не так вже й багато. - Три тижні.
Зазвичай він відповідає за день.
Впевнений, з ним все гаразд.
Покажи, де вежа.
Ти, мабуть, жартуєш.
Джоеле, це у Вайомінгу.
Відкрита місцевість...
Ти здібний чолов'яга, але там є речі й гірші за заражених.
Я все чую.
Загарбачі, работорговці...
Але ти "впевнений", що з Томмі все гаразд?
Це вежа Коді...
Четвертий сектор, але де точно — не знаю.
Наступний!
Знаєш що, Джоеле...
Джоеле!
На мене наскочили двоє хлопців.
- Що за хлопці? - Якісь підлітки.
Сказала якусь дурню, мабуть, не варто було.
Заспокойся. Ти ж знаєш, вони народилися після спалаху.
Не вміють сперечатися. Відразу лізуть товкти пику.
Довбані 19-річні шмаркачі.
Диво, що ти жива.
Диво, що ми всі живі.
Це не нові.
Ні.
Я день просиділа в буцегарні ФАУСТа.
Облиш, не важливо.
- А зараз, глибоко вдихни. - Нащо?
- Джоеле... - Нащо?
Хлопці, які на мене напали, були Робертові.
Він продав наш акумулятор комусь іншому.
Нічого не втрачено. Лайно трапляється.
Зараз ми прийдемо до тями,
та повернемо картки, або акумулятор.
Мені потрібен акумулятор, Тесс.
Без нього машина не поїде, а без мене Томмі там скоро помре.
Добре, до біса.
Ми повернемо гроші та акумулятор.
Але, Джоел, послухай.
Роберт страшенно боїться тебе.
Якщо ти вийдеш звідси, як Клінт Іствуд, він пронюхає й злиняє.
Мені потрібно, аби ти заспокоївся.
- Кому він його продав? - Не знаю.
- А сам він де? - Не знаю.
Поки що.
Але ми це з'ясуємо. По тихому.
Зрозумів?
Я пообіцяла Робертові, що ти його не чіпатимеш.
Але я б дуже хотіла, аби ти його зачепив.
Так що давай знайдемо цього виродка.
І заберемо акумулятор та машину.
А потім поїдемо шукати Томмі.
Гаразд?
Гаразд.
Група на Південному Сході-3?
Я їх затримала.
Є кілька запитань.
Добре.
Вже два тижні поспіль ми хаотично підриваємо об'єкти ФАУСТа по всій КЗ.
Ми вже втратили чотирьох, і ми...
Який у цьому сенс?
Це твоє запитання?
Одне з них.
Моя відповідь — виконуйте довбані накази.
І нащо ти тримаєш якесь дівчисько під замком?
Бо ті хто її охороняють, ні біса не говорять.
Наші люди питають, що відбувається, а я не знаю, що їм сказати.
Скажи, щоб виконували довбані накази.
Ви двоє, на Південний Схід-3. Негайно.
- Кім. - Марлін.
Ми ведемо війну проти військової диктатури, задля відновлення демократії та свободи.
Схоже на правду?
- Так. - Ми перемагаємо?
Ми перемагаємо тут? А Світляки перемогли ФАУСТа хоч десь?
Бунт потребує часу.
20 років боротьби без жодних досягнень — це не бунт.
Це лиш вандалізм.
Ми не хаотично б'ємо "по всій" КЗ.
Ми б'ємо тут, тут, тут, тут, тут.
Де ми зараз?
Я хочу, щоб ФАУСТ був скрізь, але не тут.
Потрібно щоб вони максимально відволіклися,
бо вночі всі Світляки Бостона зберуться в цій будівлі,
щоб покинути КЗ. Назавжди.
- Це кінець? - Ні.
Ми візьмемо "якесь дівчисько" під замком і вирушимо на захід.
Це від нашого інформатора з радіовежі в Салемі.
Це правда?
Гадаю, що так.
Не базікай.
Скільки часу б не зайняло.
Чого б не коштувало.
Ми доправимо її, куди потрібно.
Гей, друже.
Не хвилюйся. Мені нічого не треба.
Але якщо почуваєшся загубленим...
Скажеш "шукати світло" — зламаю щелепу.
Що ж, це коштувало нам кількох карток, але ми знайшли його.
Він доставить акумулятор в будівлю з червоною міткою.
Знаєш в яку? На розі Стілман та Кросс.
В ту, яку використовував Мігель.
Так, схоже на те.
Можемо скористатися тунелем під Гаймаркетом,
проникнути в будівлю знизу та застати Роберта зненацька.
Відплатимо цьому виродку.
Ну, давай.
Виродок!
Один, два, три, чотири...
Не боїшся?
То зніми кайдани.
Може почнемо з "дякую"?
За що?
За те, що я врятувала тобі життя.
Це я наказала не стріляти в тебе, якщо пам'ятаєш.
Так.
Чому ти їх зупинила?
Про це пізніше.
Отже, Вероніко...
Як почуваєшся?
Так само.
Це станеться?
Ні.
То я можу йти?
Ні.
Я нікому про це не розповім. Присягаюся.
Куди ти підеш?
Назад до військової школи ФАУСТа?
- Так кортить стати солдаткою? - Гадаєш, я там добровільно?
Вони віддали мене туди, ще немовлям.
Це місце для сиріт.
"Вони" тебе не віддавали.
Це я зробила.
Еллі.
Ти моя довбана матір, чи що?
Я схожа на твою матір?
Ні, не схожа.
Мене звуть Марлін.
Я керую Світляками у Бостонській КЗ.
Чому терористка віддала мене ФАУСТу?
Тому що там найбезпечніше місці. І ти була в безпеці,
поки не вирішила втекти.
"Терористка"?
А Райлі – терористка?
Чому ти не відпустиш мене додому?
Тому що в тебе велике призначення, про яке ніхто з нас навіть не мріяв.
Тому вночі ми йдемо і беремо тебе з собою.
- Він тут. - П'ять хвилин.
Те, що я тобі розповім, повинно лишитися між нами.
Бо якщо ти комусь розкажеш, запевняю тебе...
ти помреш.
Добре.
Готовий?
Так.
Нам сюди.
От лайно.
Цей готовий.
Так.
Я знаю. Просто... не очікувала.
То минулого разу його не було?
Не було.
Гадаєш, він спустився сюди після зараження?
Може, він тут заразився.
Ходімо далі.
Схоже, тут все перебудували.
Напевно, у 80-х.
Тоді всі зменшували площі помешкань, щоб продавати більше квартир.
«Це була "Хвилинка будівельника" з Джоелом Міллером».
Скільки нам ще лізти?
Рівно стільки.
Ці двері виходять у коридор.
Що за чорт? За ними піаніно поставили?
Відчуваєш запах?
Так, порох.
Тесс.
Акумулятор дохлий.
Але він все одно намагався його продати.
Двічі.
Жадібний вилупок.
Лайно.
О, Боже.
Тільки... Добре.
Трясця, ну ж бо.
Курва.
Джоел?
Марлін?
- Ти в порядку? - Так.
Еллі.
Еллі!
- От лайно! - Ні, все гаразд. Я в порядку.
Не будь такою дурепою.
То ось на кого Роберт нас проміняв?
Бостонська Че Гевара?
Мабуть, війна йде кепсько, якщо ти купуєш у таких покидьків, як він.
Так, так і є.
Товар був кепський. А "йди в сраку" як відповідь він не сприйняв.
- Віддай мій ніж. - Навіщо тобі акумулятор?
- Навіть... - Не на неї.
Настав на мене.
Відповідаючи на питання, мені він потрібніший, ніж тобі.
Без образ, але Томмі — лиш одна людина.
- Знати всіляке – наша робота. - "Всіляке".
Все через тебе. Ти налаштувала мого брата проти мене.
- Як скажеш. - Було багато стрілянини.
- ФАУСТ, мабуть, вже в дорозі. - Знаю.
Вночі ми збиралися вивезти Еллі з зони.
Але в такому стані ми нікуди не доїдемо. Принаймні, зараз.
Тому, гадаю...
ви це зробите.
- Чорта з два. - Я не піду з ними!
- Дозволь мені це зробити. - Тесс, у нас немає на це часу.
Немає часу?
- Хто вона? - Для вас? Вантаж.
Ми не переправляємо людей.
- Вибач. - Я це зроблю.
Кім, в тебе не має вуха на твоїй довбаній макітрі.
Тож, помовч.
Група Світляків чекають на неї в Капітолії.
Я знаю, що там.
Ми збиралися туди цілою ескадрильєю саме з цієї причини.
Та тепер у мене ні машини, ні ескадрильї, а ФАУСТ прибуде за кілька хвилин.
У мене є лиш ви.
І я знаю, на що ви обидва здатні.
В кращому чи гіршому сенсі.
А на що вони здатні?
Доставите її неушкодженою — отримаєте те чого потребуєте.
Не лише акумулятор. Усе.
Заправлену машину, зброю, припаси.
Клянуся.
Присягаюся.
Мудило!
Ти їй віриш?
Я теж, але вона схоже у відчаї.
У Світляків перероблені машини ФАУСТа.
На такій більш ймовірний шанс дістатися Томмі.
Щойно ми передамо дитину...
Говоріть скільки хочете, але пам'ятайте – я стікаю кров'ю.
Гаразд. Угода така.
Ми відведемо її до ваших людей в Капітолiї.
Але перш ніж ми її віддамо, нам дають усе, що ми хочемо.
Якщо ні, ми вб'ємо її відразу ж.
- Згода. - Серйозно? Так швидко?
Ти – все, що має значення.
Моя група це знає.
Пам'ятаєш, що я тобі сказала?
А тепер візьми свій рюкзак.
Негайно, Еллі.
Ходімо.
Джоеле...
...не облажайся.
Прошу.
Дай нам хвилинку, добре?
Якого біса?!
То, який план?
Варіантів небагато.
Є короткий шлях або довгий.
Проте короткий — здебільшого...
Отже, лишається довший.
Якщо справи стануть кепськими — щось придумаємо.
Скинемо її, тоді до Білла та Френка.
Зробимо запаси необхідного.
КНИГА ХІТ-ПАРАДІВ BILLBOARD ХІТИ НОМЕР 1
Вирушимо, як стемніє. Залишся з малою.
Стривай, чому я... Тесс.
Б/Ф
60 - НІЧОГО НОВОГО
70 - НОВИЙ ТОВАР
80 - X
Хто такі Білл та Френк?
Радіо передає коди для контрабанди, так?
Пісні 60-х – нічого нового.
70-х – є новий товар.
А 80-х?
Що ти робиш?
- Вбиваю час. - А мені що робити?
Впевнений, ти щось вигадаєш.
У тебе годинник зламаний.
Ти бурмочеш уві сні.
Я ніколи не була по той бік стіни.
Поглянь, як темно.
Ви часто туди ходите?
- Мабуть. - Коли востаннє були?
- Може рік тому. Яка різниця? - Але ти ж знаєш дорогу.
Тож, з нами все буде добре.
Так.
Ну а ти хто така?
Донька якоїсь великої шишки, абощо?
Щось типу того.
Радіо ввімкнулося, поки ти спав.
Що?
З якою піснею?
Щось типу:
"Розбуди мене перед тим, як підеш".
Лайно.
Попався.
80-ті означають неприємності.
Код зламано.
Слухай...
Місце під Ланкастером виглядає непогано.
- У тебе є куртка в рюкзаку? - Є.
Добре, діставай. Час іти.
...комендантської години для боротьби з інфекцією та повстаннями.
Дотримуйтесь комендантської години для боротьби з інфекцією та повстаннями.
Здуріти можна! Я реально назовні.
- Пригнися. - Дідько.
Добре. Підемо ліворуч від буферної зони.
Тримайся поруч та повторюй за мною.
Так-так, звісно.
Ходімо.
Що за чорт?
Гей, гей! Не-не рухатися.
Не рухатись!
Ти, мабуть, знущаєшся.
- Добре, давай обговоримо. - Повернись.
- Зачекай... - Стати на чортові коліна.
На коліна!
- Постривай... - Що я тобі, курва, казав?
Я казав, сидіти, курва, вдома.
Ставай на коліна!
Давайте вже станемо на коліна, на коліна.
Слухай, якщо дозволиш нам втекти, ми поділимося картками.
- Та не вже? - Так.
Ото мені пощастило.
Руки за голову. Дивіться вперед.
Руки на голову!
- Серйозно, чувак? - Так. Все за протоколом.
Святий Боже.
Гаразд. Хочеш три чверті?
Несанкціонований вихід. Вас повісять.
Добре. Все з цієї ходки твоє,
- плюс знижка на половину пігулок. - На половину?
На всі.
Ризикувати роботою за половину. Ти з глузду з'їхав?
Еллі, Еллі!
- Еллі, що за... - Клята сука!
Курва!
Геть з дороги!
Ми все залагодимо.
Відійди.
Ні, ні. Ні, я не хвора.
- Джоеле! Джоеле! - Я не хвора! Я не хвора!
Поглянь! Поглянь! Цьому три тижні.
Ніхто довше дня не протягує!
Схоже на свіжий укус?
- Ти б мене вбив! - Краще б і вбила!
- Коли це сталося? - Не має значення! Ти маєш мені вірити!
Вони нас спіймають, якщо не втечемо!
Джоеле, треба тікати.
Треба валити, Джоеле!
Джоеле!
ЗОНА БІОЛОГІЧНОГО ЗАБРУДНЕННЯ НЕ ЗАХОДИТИ
Переклад субтитрів: neoescapist