Jimmy K.
Jo, Jimmy K, slyším.
Řekni, že se odmlčíme. Na rozkaz Isaaca.
Stáhněte se.
-Rádiový klid. - Když ne ty, tak já.
Řekl jsem možná.
-Dobře, rozumím. - Bude to bolet.
Už teď to strašně bolí.
Bože!
Jesse, nesmím...
Nesmíš mě nechat umřít.
- Jo, já vím. - Ne, nevíš.
Když zatáhnu, natrhnu tepnu. Musím ho protlačit skrz.
Jak to můžeš vědět? Co když to zkazíš?
Vím, kde jsou tepny.
- Ne, nevíš, nejsi doktor. - Dino, drž hubu!
No tak. Dino.
Zvládnu to. Jasný? Zvládnu.
Já vím.
- Dej si trochu. Pomůže ti to. - Ne.
- Dej si! - Říkám, že ne.
Dobře.
Dělej.
To jsem já!
Jesse! Dino!
Jak se jmenuje tvůj kůň?
Shimmer. Jsem sama. Otevři ty dveře, sakra!
- Kde je? - Kam jsi zmizela?
Dino.
- Je... - Je v pořádku. Je vedle v šatně.
- V šatně. - Ellie, kde jsi byla?
DÍKY, SEATTLE
Ahoj.
Ukaž mi to.
A dítě je...
- V pořádku. - Jak to víš?
Prostě to vím.
Sedni si tamhle.
Fajn.
Sundej košili.
Dobře, ruce nahoru.
Tři, dva, jedna.
Řekneš mi, co se stalo?
Našla jsem ji.
Noru.
Dobře.
A ví, kde je Abby?
Jo. Ale řekla jen dvě slova.
„Velryba“ a pak „kolo.“
- Co to znamená? - Nevím. Možná nic.
Byla nakažená. Možná už bláznila.
Přiměla jsem ji mluvit.
Čekala jsem, že to bude těžší...
ale nebylo.
Bylo to snadný.
Tak jsem jí dál ubližovala.
Zabilas ji?
Ne.
Nechala jsem ji tam.
No, nejspíš dostala, co si zasloužila.
Nebo taky ne.
Stalo se to dávno.
Než jsem přišla do Jacksonu.
V Salt Lake City byla základna Světlonošů.
Měli tam nemocnici. Chtěli mě použít k výrobě léku,
ale umřela bych při tom.
Joel to zjistil...
a v tý nemocnici úplně všechny zabil.
Všechny.
Zabil Abbyina otce.
Byl to doktor.
A Joel ho střelil do hlavy...
aby mě zachránil.
Takže proto přijeli.
Vědělas, že to byli oni?
Ale to, co udělal, jo.
Promiň.
Musíme zpátky domů.
DEN TŘETÍ
Nemáš nějaký náboje navíc?
Díky.
Ještě bys chodit neměla.
Hned se vrátím na gauč.
Slibuju.
Ukaž mi zápěstí.
To druhý.
To je pro štěstí.
Tobě ho moc nepřinesl.
Jsem naživu.
Udělám to sám, jestli chceš, aby Ellie zůstala.
Ne.
Společně budeme v bezpečí.
Místo setkání není daleko.
Pokud tam Tommy bude,
vrátíme se do západu slunce.
Dobře, fajn.
A zvládneš se zabarikádovat?
Jo, jděte.
Fajn.
- Kde je to místo setkání? - V knihkupectví.
Povíš mi, jak jsi to divadlo našel?
A ty, kdes byla včera večer?
Šli jsme po nejpravděpodobnější cestě
a narazili na ustájenou Shimmer.
Je tam pořád, a v pořádku, kdyby tě to zajímalo.
Pak jsme uviděli znak Vlků na tý televizní budově,
napadlo mě, že jste šly tam.
Rozdělili jsme si oblast po dvou čtverečních mílích a začali hledat.
Tak jsem našel to divadlo.
No, zní to dost jednoduše.
Stálo nás to dva dny.
A hodně nebezpečný situace.
Díky.
Myslím to upřímně.
Vím, že se zlobíš...
Včera večer Dina řekla, že „nesmí“ umřít.
Ne, že umřít „nechce.“ „Nesmí.“
Pak jsem jí nabídl whisky, kterou odmítla.
Dina, holka, která v životě neodmítla jedinou skleničku.
A to těsně předtím, než jsem jí nohou protlačil šíp z kuše.
- To je divný, nevím, proč by... - Ale ano, víš.
Nejsem blbej a ani slepej.
Ellie, vidím, jak se na sebe díváte.
Teď je to jiný.
Jo. A určitě ti říká věci, který by mně neřekla.
Že je těhotná, například.
Sakra.
Kruci, tys jen hádal?
Ach Bože.
Hele, samozřejmě, že ti to pak poví.
Tak se tvař překvapeně, jo?
Mezi námi to přece nic nezmění.
Nic nezmění to, že se mění úplně všechno?
Dobrá, a co tahle novinka?
Budu otcem, což znamená, že nesmím umřít ani já.
Ale kvůli tobě jsme ve válečný zóně.
Takže místo omluv teď najdeme Tommyho,
abych nás plus moje dítě mohl z podělanýho Seattlu odvést.
POCIŤTE JEJÍ LÁSKU
Je jich víc než jedna?
Asi jo. Nevím.
Musíme si pospíšit.
Prosím, řekni, že jsme blízko.
Ještě dva bloky.
Chvilku počkáme. Třeba se to vyprší a potom...
Sakra.
- Běž! - Vidím ho!
Seš mrtvej, Zjizvenče.
Nemáš se kam schovat.
Sem! Dělej, k zemi!
Zmizel tady v garážích, rychle!
Lehni si!
Šmejde jeden.
Svět není v rovnováze, ale já udělal, co jsem mohl.
- Jak ses dostal přes naši linii? - Nyní musím spočinout.
- Jak? - Nechť se proud uklidní.
Svět není v rovnováze, ale já udělal, co jsem mohl.
Provedla mě bouří, teď musím spočinout.
- Nechť mě vede. - Co prosím?
Nechť mě vede. Nechť mě...
Svlíkněte ho.
- Počkejte! Ne! Nechte mě! - Dělej!
Pohni, ty jeden hajzle.
- Odvlečte ho. - Dělejte!
Pohni sebou, dělej!
Jdeme, pohyb.
Nesahej na mě!
Ellie.
- Ellie! - Co?
Je jich šest a my jsme dva.
- Jak by to asi dopadlo? - Je to dítě, do hajzlu!
Tyhle dvě skupiny se vzájemně střílej.
Jedna lynčuje druhou, vyrvávaj si vnitřnosti.
A to včetně dětí.
Já tady neumřu.
Ne kvůli komukoli z nich.
Tohle není naše válka.
Jdeme.
Dobrá zpráva.
Melissa a Kristi tvrdí, že je to zóna konvergence.
Bouřka ještě zesílí.
Rozkazy byly předány, všechno je připravené.
Všichni důstojníci souhlasí,
ale řadoví vojáci se trochu bojí, řekla bych.
A ty ne?
Do půl desáté se setmí.
- Pak začneme nakládat... - Ozvala se ti Abby?
Od včerejška ne.
A pořád jsem nenašla Owena.
A Mel je taky pryč.
Takže celý její tým zmizel. A zrovna dnes večer.
Pořád máme Mannyho.
Jemu podobných ale máme hodně.
I Owenů a Mel.
Ale Abby je jen jedna.
Dobře, ale tak co?
Je to dobrý voják, možná je i skvělá.
Máme tam ale přece celou armádu
a ty děláš, jako kdyby byla ta nejdůležitější...
Seš do ní zamilovanej nebo co?
Co já vím.
Nebyl bys první starej chlap, co...
Chápu, dobře, fajn.
Ne.
Ale než zítra vyjde slunce, budeš dost možná mrtvá.
A pravděpodobnější je, že budu mrtvý já.
A co se pak stane s celou tou podělanou armádou,
která je navzdory drsnýmu názvu do značný míry plná ovcí?
Kdo je povede?
Kdo zajistí naši budoucnost?
Měla to být ona.
No, jenže zdrhla, Isaacu.
Možná ses spletl.
Kruci.
To jsou vaše věci?
Jo.
Dobrá, takže když tu není...
Bude v pořádku. Vrátí se.
- A co když má potíže? -„Co když“?
Ty má určitě, my všichni máme potíže.
A je to tu zas.
Ty a já za příšernýho počasí.
„VE VŠEM JE PONAUČENÍ, POKUD HO DOKÁŽETE NAJÍT.“
ČTĚTE DĚTEM
MILUJI TĚ NAVŽDY
PŘÍŠERKA NA KONCI TÉTO KNIHY
Vybrala sis dobře.
Mělo mě to napadnout.
Hele, co se mě a jí týče, tak nevím, co na to říct.
Právě teď máme spoustu problémů,
zraněnou těhotnou,
možná mrtvýho Tommyho. Možná brzy umřeme i my dva, takže...
si to vyjasněme jednou provždy.
Ano, miluju ji...
ale ne tak jako ty.
Vzpomínáš na tu skupinu, co se na pár týdnů
cestou na jih do Mexika zastavila v Jacksonu?
Myslíš ty z Alberty?
Jo, směňovali dost zajímavý věci.
Byla mezi nimi jedna holka.
O pár let starší než já. Nevím, jestli si ji vybavíš.
Prodávala obrazy, krajinky a tak.
- A byly pěkný? - Ne.
Koupil jsem čtyři.
Zkrátka ten pocit,
když se zamilováváš a ten druhej cítí totéž.
A co se stalo?
Nejlepší dva tejdny mýho života.
Ale nemohla zůstat.
Nechtěla opustit svou rodinu,
tak mě požádala, ať se k nim přidám.
A já jsem chtěl...
víc než co jinýho.
Tak proč jsi nešel?
Protože lidi z Jacksonu se mě ujali, vychovali mě a starali se o mě.
Protože v něm všichni spoléhají na to, že budu další Mariou.
Protože mě naučili, že na prvním místě jsou ostatní.
Dobrá,
už chápu.
Takže ty seš svatej Jesse z Wyomingu a všichni ostatní jsou kreténi.
Dělej si ze mě srandu, jestli chceš. Ale na něco mi odpověz.
Kdybych s ní tehdy odešel do Mexika, kdo by ti tady zachránil zadek?
Jsme pod palbou, opakuju, jsme pod palbou!
Přístav Southlake!
Sniper! Není to Zjizvenec.
Neidentifikovanej! Sakra!
Dostal dva z nás, potřebujeme posily!
- Rádiový klid. - Sniper.
To bude Tommy.
Nasrat, přišli jsme o tři lidi!
- Pošlete nám sem... - Tady je to.
Tohle je Southlake. Jsou tu dvě mola.
Bude to jedno z nich.
Dobře, sbal se. Jdeme nahoru.
Slyšíš to?
Jde to ze správnýho směru.
Na sever snadná cesta nevede, ale když to zvládl Tommy, tak my taky.
Ellie.
Kolo. Velryba.
- Cože? - Je v tom podělaným akváriu.
- Kdo? - Abby. Ta, co zabila Joela.
Je v akváriu. Doplavat tam nejde. Potřebujeme člun.
- O čem to mluvíš? - Co?
Tommy je tamhle. To tam musíme jít.
Nevíme jistě, že je to on.
- Ale jo, víme. - Nevíme.
A i kdyby jo, drží je tam v šachu.
Teď jo, ale přivolali posily.
Tak jich bude mít na mušce víc. Znám ho.
Chtěl by, abych to udělala.
Ježíši Kriste, kdyby s tebou hlasovali ještě další tři,
šli byste se mnou.
Hlasoval jsem proti.
Proč?
Protože ty vždycky myslíš sama na sebe.
- Panebože. - Ellie.
- Bože můj. - Ellie.
Nebylo to v zájmu komunity.
Já ti na komunitu seru!
Pořád mluvíš jen o komunitě, ty pokrytče!
Ty že seš ten dobrej, a já ta špatná?
Dneska jsi nechal umřít dítě, a proč vlastně?
Nebyl z tvojí komunity?
Tak já ti povím o mojí komunitě.
Já se musela dívat, jak moji komunitu umlátili přímo před mýma očima k smrti.
Tak se na mě nedívej, jako bys byl lepší než já,
nebo jako bys na mým místě udělal něco jinýho.
Protože lepší nejsi a udělal bys totéž.
Doufám, že to zvládneš.
Pohyb, jdeme.
Jasně. Už jdu.
Naložte to.
Jdeme.
Už je tam poslední.
Ne!
Ne, nejsem místní. Já nejsem Vlk.
Řekni jim to.
Vesnice. Vesnice!
Nech ji!
SEATTLESKÉ AKVÁRIUM
Nesnaž se ze mě dělat
bezcitnou mrchu.
Nejsem.
A popravdě, o ně tady nejde.
Chceš jít sám za nepřátelskou linii, v noci.
Tohle je sebevražda za normálních okolností.
A ty to chceš udělat teď?
Chápeš vůbec, co se děje?
Chápu všechno,
ale copak mám na výběr? Jde o Abby.
Jistěže máš na výběr, a já taky.
A říkám ne i právě proto, že tu jde o Abby.
Dobře, tak to udělám sám, jako vždycky.
Zvládnu to za 30 minut. Když tu ještě budeš,
můžeš se přidat a odplout s námi. Ale když ne, tak holt ne.
Do hajzlu, Owene.
Ruce vzhůru.
Kde je Abby?
To snad není možný.
Dobře, klid.
Žiješ díky mně, vzpomínáš?
Nevíme, kde je.
Právě jste o ní mluvili, takže jo, víš to moc dobře.
Ty, dones mi tu mapu.
Ukážeš mi na ní, kde Abby je.
A pak to uděláš ty.
A ať je to stejný místo.
Máte pět vteřin.
- Čtyři... - Zabije nás tak jako tak.
Ne, nezabiju.
Nejsem totiž jako vy.
Tři.
Dva.
Já... udělám to.
Ukážu ti to.
Pomalu.
Ach Bože.
Bože.
Nůž?
Máš nůž?
Zbývá tak půl minuty, pojď sem, rychle.
Prosím.
Nůž?
Musíš ho vyndat.
Musíš ho vyříznout.
Co?
- Nevím, jak se to dělá. - Já jo.
Jen jeden řez. Víc není třeba.
A pak zavážeš pupeční šňůru.
Pracuj rychle.
Řezej rychle.
- Rychle. - Dobře.
Jak hluboko?
Víc, než si myslíš.
A směr?
Jakým směrem?
Dolů a příčně.
- Příčně. - Co? Nevím, co to znamená.
Dolů a příčně.
Co? Řekni mi, jak to myslíš.
Děláš to dobře. Jde ti to výborně.
Už je venku?
Je venku?
Ellie?
Ellie.
Panebože.
Hej!
Jdeme, pojď. To je dobrý, to nic.
Pojď, jdeme.
Sakra.
Díky bohu.
Do parku nemůžeme,
takže z města půjdeme jižním směrem.
V tomhle počasí to pro ni není dobrý,
budeme se modlit za slunce,
za úsvitu vyvedeme koně a zmizíme.
Hele.
Víš, taky v tom jeli.
Rozhodli se pro to.
A tím to hasne.
Jenže Abby zůstane naživu.
Jo.
Dokážeš se s tím srovnat?
Asi budu muset.
Začnu balit věci.
Díky, že ses vrátil.
Možná jsem nechtěl.
Možná mě donutil Tommy.
Vážně?
Ne.
Protože seš dobrej člověk.
Jo.
Ale taky mi došla jedna věc...
Kdybych tam byl já, ztracenej a v maléru,
rozpoutala bys peklo, jen abys mě zachránila.
To jo.
Vstaň.
Vstaň!
Ruce nahoru, nebo střelím i jeho!
- Uteč, Ellie! - Drž hubu!
Počkej! Počkej!
Ty.
Nech ho jít.
- Zabil mi přátele. - Ne. To já.
Hledala jsem tebe, jim jsem ublížit nechtěla.
Vím, proč jsi zabila Joela.
Udělal to, aby mě zachránil. Já jsem ta, koho chceš.
Nech ho jít.
Nechala jsem tě naživu.
Nechala jsem tě žít...
- a tys tím pohrdla. - Ne!
Hej.
- Sakra. - Seš vzhůru?
Jo, teď už jo.
Fajn. Tak pojď. Isaac chce s námi mluvit.
ZLODĚJI MĚSTA
Dobře.
Jenom se proberu. Budu tam za pět minut.
Fajn. Nenech ho ale čekat, jinak seš mrtvá.
DEN PRVNÍ
Překlad: Jan Feldstein Titulky: Ludmila Vodičková