Frankie!
Voi ei. Frankie!
Oletko sinä...
Oletko valmis?
En halua myöhästyä.
Ilmeikkäitä siveltimenvetoja, Byron.
"Jokainen veto on valinta, jolla kertoa totuutensa."
Ihanaa, kun lainaat sanojani.
Aikamoinen parannus, Homer. Tuo silmä.
Tunnen surun ja maanisuuden.
En tähdännyt mihinkään sellaiseen.
Voisimmeko jutella?
Hei, kaikki. Tässä on Grace.
Hänen miehensä on minun mieheni rakastaja.
Herran tähden...
Rakkaus on julmaa, mutta se opettaa meille, keitä olemme.
Kiitos.
Miksi olet yhä täällä vankiesi kanssa?
- Lähtöön on kymmenen minuuttia. - Entisten vankien.
He ovat maksaneet velkansa yhteiskunnalle.
Tykkään yöstä.
Ei Homer, mutta hän on sairas. Vapautettiin etuajassa.
No niin, lopetellaan. Joudun lähtemään hautajaisiin.
Surunvalittelukäynti on tehtävä ajoissa.
Ennen Robertia ja Solia.
Rauhoitu. Sol on patologinen myöhästelijä.
Oikein hyvää työtä tänään.
Nähdään ensi viikolla.
Pärjäämisiä tälle päivälle.
Mennään! Vamos! Meidän on lähdettävä.
Älä hoputa minua.
Eikö Larryn muistoa voi kunnioittaa toisin?
Kuten katsomalla televisiota kotona?
Eikö Larry saanut Coyotelle paikan täynnä olevaan vieroitukseen?
Kyllä. Hän oli hyvä mies.
Minä ja Robert saimme häneltä käsirahan ensiasuntoomme.
Tiedän. Meidän on mentävä.
Ellemme lähde 9 minuutin sisällä,
emme päädy Larryn hautajaisiin,
vaan Robertin ja Solin kaapistatulojuhliin.
Ei se ole kaapistatulojuhla.
Ei niin.
Mutta maailma näkee nyt ensi kertaa -
minut sinun eikä vaimoni kanssa.
Puhumattakaan siitä, että vaimonikin on siellä.
Joskus se on tehtävä. Käännä päätäsi.
Miksei Larry voinut kuolla yhdessäolomme viisivuotispäivänä?
Syytä Sallya. Hän irrotti miehensä hengityslaitteesta.
- Hän olisi voinut odottaa. - Nyt sinä kuuntelet.
Olen varma, että kaikki keskittyvät -
Larryn elämän juhlistamiseen, eivätkä meihin.
Paitsi jos sinun on pakko käyttää noita hirveitä kenkiä.
Siinä tapauksessa kaikki katsovat meitä.
- Kukaan ei katso meitä. - Katsoo tietenkin.
Ihmiset haluavat tietää, miten hylätyt vaimot pärjäävät.
- Etkö sinäkin? - En ole sellainen.
- Kaikki ovat. Kuuluu ihmisluontoon. - Olen kuudesosalta chippewa,
eli osittain kotka, eikä se kuulu minun luontooni.
Siksikö sinulla on tuo takamusta nuoleva puku?
Juuri siksi. Kun astun Larryn taloon,
kaikki katsovat minua ja sanovat: "Mitä tuhlausta!"
Vai sanoisivatko he sen, kun kävelet ulos?
- Pukeudu jo! - Olen pukeutunut.
Et voi lähteä noin.
Uskomatonta, että aiot lähteä noissa kengissä.
Nämä ovat mukavat kenkäni.
Sinä et ymmärrä. Sinulla ei ole mukavia vaatteita.
Miksi sinun pitää olla mukavasti?
Yksityiset hautajaiset, ja vastaanotto kotona.
Kengät yhdistävät minut maahan.
Kun jalkani ovat maadoitetut, minäkin olen.
Hyvä on, kultaseni. Älä leiki hullua.
Aivan. Minä yritän. Vähemmän sekopäätä.
L'chaim sille.
Asiasta toiseen,
ehkä meillä pitäisi olla säännöt siitä,
miten haluamme olla yhdessä.
- Miten niin? - Ettemme herätä turhaa huomiota.
Niin. En halua Frankien pahastuvan.
Enkä minä halua pahastuttaa Gracea.
- Mutta en myöskään piileskellä. - En tarkoitakaan sitä.
Sanon vain, että ole oma itsesi.
Se onnistuu.
- Minä itse asiassa olen jo. - Niin tosiaan oletkin.
Miten kutsumme toisiamme?
- "Poikaystävässä" on potkua. - Ei.
Olemme liian vanhoja siihen. "Pitkäaikainen kumppani"?
Liian retroa.
Se on ajalta, jolloin kuuluisuudet esittivät homoja elokuvissa.
En voi kutsua sinua "ystäväksi" tekemättä näin.
- Enkä minä tee näin. - "Sielunkumppani".
Ei. En pidä siitä edes heteroiden käyttämänä.
Mennään autollani. Se on nopeampi. En voi ajaa näillä koroilla.
Sinun on pakko ajaa.
- Nuo kengät näyttävät omatekoisilta. - Katso tätä.
Miksi näissä on vielä korkki?
- Anna olla. - Voi luoja.
Näitä on kerätty monta päivää.
- Sinä viivyttelet. - Tämä on peruskierrätystä.
Ekologisesta oikeudesta tulee ympäristön raiskausta liian nopeasti.
Jos et halua tulla, älä tule.
Ei hätää. Ajan paljain jaloin.
Älä aja paljain jaloin. Minä tulen.
Odota. Emme voi mennä sinne sormukset sormessa.
Ajattelin odottaa, kunnes paperit on allekirjoitettu ja ehkä -
- heittää ne mereen. - Minä teen sen nyt.
Olisi pitänyt ottaa ne pois viikkoja sitten.
Käteni näyttää oudolta.
Hyvä on, sisko. Minäkin teen sen.
- Tee sitten. - Niin teenkin.
Tee se!
Ota käsi pois suusta.
- Onnistuimme. - Tulimme ajoissa.
Pane nimi vieraskirjaan.
Hei, Margaret. Nimi vieraskirjaan.
Sitten etsimme Sallyn, hoidamme homman ja lähdemme.
Hän on tuolla.
Kaikki odottavat pääsyä hänen luokseen.
Jonon päätä ei edes näy.
Täällä ei vain hoideta hommaa ja lähdetä.
Se on sinun syysi.
Käskit minun vaihtaa vaatteita kolmesti.
Kaikki vaatteesi lemuavat pössylle.
Pukeudun hamppuun, mutta en kävele kuolleilla käärmeillä.
Herran tähden. En pysty tähän.
- Kyllä pystyt. - En pysty.
Sinäkään et kestä katsoa.
- Tämä oli virhe. Lähdetään. - Emme voi lähteä nyt.
Surun päivä.
Larrya tulee ikävä. Se on varmaa.
- Anteeksi. - Ei voi olla totta.
Solilla on solmio, jonka annoin Robertille isänpäiväksi.
He eivät voi jättää meitä ja käyttää samoja vaatteita.
Mennään jonoon.
Katso nyt heitä. Kaiken keskipisteenä.
Kaikki on heille helppoa.
Kyllä, Robert on kumppanini.
Ei vain tavalla, jonka tunnette, eli yhtiökumppanina.
Sitä hän on edelleenkin, mutta me olemme
homoseksuaaliset laki- ja vuodekumppanit keskenämme.
Elämässä.
Tämä kumppaniasia on vähän sekavaa.
Eikö olekin? Te olette ihan hämillänne.
Nyt ainakin ovat.
Anteeksi. Sähläsin kaiken.
Älä tee noin.
- Onko rakkosi tyhjä? - On.
Hyvä, koska olemme tässä jonossa -
emmekä liiku ennen kuin pääsemme Sallyn luo.
Kerromme, kuinka paljon pidimme Larrysta, ja häivymme.
Minä pidin Larrysta. Hän palkkasi Solin firmaan.
Robertin myös.
- Ehkä se on Larryn syytä. - Syytän Larrya.
- Mitä kuuluu? - Hyvää.
Jalkojani särkee.
Mikset riisu niitä hemmetin korkkareita?
Koska ne ovat osa tätä.
Pakko myöntää, että te pojat saitte Brinkmanit hämilleen.
Siskosi kutsui meitä "pojiksi".
- Voi jestas. - Mitä?
Hän haluaa, että kutsun...
En halua sekaantua.
- Meillä on nimityspulmia. - Ei.
Miten kutsua toisiamme.
Minusta ei ole apua.
- Herra Marlow. - Kuinka voitte?
Mukava nähdä teitä, pojat.
- Hei. - Tuomari Foster.
- Herra Marlow. - Hän kutsui meitä pojiksi.
Hän on 105.
Minulla on jotain sanottavaa Larrysta.
Hänellä oli hyvä maku skottilaisen suhteen.
Niin oli.
Ja te, pojat. Asiahan ei minulle kuulu,
mutta se, mitä teette, on aivan upeaa. Hyvin urheaa.
- Toivotan teille onnea. - Kiitos.
Kippis.
Voinko kysyä jotakin?
Mistä tiesit, että olet kiinnostunut miehistä?
Minulla oli yksi kokemus, kun olin Koreassa,
mutta vaimo luulee, että se oli vain hevosenleikkiä.
- Aivan. - Loppuuko tämä koskaan?
Luulin, että päivä riittäisi,
mutten taida ikinä päästä kunnolla kaapista.
Onneksi isä on kuollut, sillä tämä tappaisi hänet.
Luultavasti. Mutta sinä hyväksyt sen.
Mitä? Täysin. Ei siinä mitään.
Kiitos.
Herran pieksut. Grace näyttää upealta.
Tietenkin. Hän on täydellinen.
- Minä... - Mene vain.
Grace. Mukava nähdä sinua.
Hei. Olen kaivannut sinua.
- Samoin. - Hauska nähdä sinua, Frankie.
Söpö hautajaisasu.
Pitäisitkö meille paikkaa jonossa? Ja pidä tätä.
Miksi minun pitää seistä jonossa?
Koska minä poistun.
- Frankie? - Judy!
- Arvelinkin, että se olet sinä. - Ja Peter myös?
Mukava nähdä teitä.
Kuulostaa kauhealta, mutta toivoin näkeväni sinut täällä.
Tähän käteen, kamu.
Herttinen! Unohdin, että olet noin hyvä halaamaan.
Toisen kuolema saa arvostamaan rakkautta, jota tuntee.
Siitä puheen ollen. Missä Sol on?
Minähän kerroin jo.
Kerroit mitä? Voi luoja. Kuoliko Sol myös?
Ei. Hän on tuolla juomassa Johnny Walkeria raakana.
Minähän kerroin. Muistatko? Hän on nyt Robertin kanssa.
- Luulin, että vitsailit. - Niinkö?
Miksi vitsailisin siitä? Miksi kukaan vitsailisi?
Kukaan ei vitsailisi.
Siinä on sulattamista.
Suokaa anteeksi. Minun pitää laskea kattokruunun lamput.
Harrastan sitä. Hei sitten.
Judyn ja Peterin kanssa taisi mennä tosi hienosti.
Anteeksi, isä.
Voisitteko tuoda keittiöstä kaksi whiskey souria?
Yksi kumpaankin käteen.
Kun Larry kuoli, ajattelin ensimmäiseksi sinua.
Tiesin, että tulisit, vaikka et haluaisikaan.
Olen pahoillani, että joudut kokemaan tämän.
Voisipa sitä jotenkin helpottaa.
- Voin ihan hyvin. - Voitko?
Katsotaan.
Seison juttelemassa kanssasi, eikä pääni räjähtänyt.
Se on hyvä.
Eikö olekin? Mutta silloin, kun lähdit...
Ajattelin, että elämäni on ohi.
Etten voi nukkua isossa sängyssä ilman häntä.
Mutta se onnistui. On ihana saada koko vuode itselleen.
Se on fantastista.
Nukun siinä ihan levälläni.
Tiedätkö, mitä se tarkoittaa? Että olen toipunut.
Pärjään kyllä, koska jatkan elämääni.
- Onnittele minua. - Hyvä on. Mazel tov.
Kiitos. Tehdään vaihtokauppa.
Viekää se tuonne puolestani. Anteeksi.
Tässä on minun paikkani.
Olet vihainen, kun en ole soittanut.
En syytä sinua.
Luulin, että halusin antaa sinulle tilaa,
mutta taisin olla sokissa ja halusin antaa tilaa itselleni.
Olen pahoillani.
Ei se mitään. En minäkään olisi soittanut itselleni.
Minä jumaloin sinua.
Jos se yhtään helpottaa, kukaan meistä ei tiennyt Robertista.
Minä vartuin hänen kanssaan, enkä arvannut ollenkaan.
- Et maannut hänen kanssaan. - Makasitko sinä?
Ehkä neljä kertaa vuodessa. Se oli sesonkiluonteista.
Useammin kuin minä ja mieheni harrastamme seksiä.
- Kukaties hän on gay. - Ei ole. Sinä tietäisit.
- Tietäisinkö? - Tiedät sen itsekin.
Minä olin todella lähellä enkä nähnyt sitä.
- Olenko niin itsekeskeinen? - Et. Hän on vaikeaselkoinen.
Jessus. Menkää ennen minua.
Olen jonottanut jo yli tunnin.
Olemme seuraavat, etkä edes ole täällä.
Tarvitsen vähän omaa aikaa. Tässä on -
aika lailla sulattelemista.
Näen ikkunasta, että juot martinia Lydian seurassa.
Vakoiletko sinä minua?
Kyllä, neiti Marple. Olen seurannut sinua viherkasvin sisältä.
Näen, että teet höpinäeleen.
- Minun pitää mennä. - Eli ollaan nopeita,
kun sinä haluat. Mutta kun minä haluan...
Hyvä on. Juttelen Sallyn kanssa yksin.
- Hän pitää pienen tauon. - Miten pitkään?
Kuinka?
Miten pitkään tunnen tätä surua Larryn vuoksi?
Kiitos.
Valitan, poju.
Olen odottanut kauan pääsyä rouva Harrisin luo.
En voi antaa sinun etuilla.
Mitä sinä edes sanoisit hänelle?
Mitä yleensä voi sanoa?
Että toivon isopappa-Larryn tuntevan rakkauteni,
koska se on suuri kuin miljoonan enkelin miljoona pusua.
Parempi kuin ei mitään.
Hänkö se on?
Niin pitkä avioliitto, eikä muka huomaa...
- Puhuvatko he sinusta? - Kyllä vain.
- Oletko kuuluisa? - Tänään tuntuu siltä.
- Saanko nimmarisi? - Kipaise hakemassa kynä.
Onko teillä ämmillä purukumia?
- Ukki olisi liikuttunut. - Siinä on aspartaamia.
Se syö sisuskalut.
Nauttikaa.
Voi jessuksen perhana.
Voisitteko pitää minulle paikkaa?
Kerro, jos voimme tehdä jotakin.
Ihan oikeasti. Olen valmiina.
Sana vain, niin tulee voileipä tai olkapää, jota vasten itkeä.
- Tarkoitan sitä. - Kiitos, Robert.
Olen Sol, mutta jos sinun on helpompi kutsua minua Robertiksi,
niin tuen sitä. Minulla on hänen solmionsa.
Hetkinen.
- Saatko levättyä? - Vähän.
- Sopiiko, että otan sinua kädestä? - Totta kai.
Koska voisimme tavata? Haluan nähdä tyttäresikin.
- Voisimme ehkä syödä lounasta? - Ihan milloin vain.
Olisi kiva tehdä se ensi viikonloppuna, mutta...
Silloin on Connien vauvakutsut.
Aivan. Uskomatonta, että pikkuisesi on nyt aikuinen.
Onko sinulla kaikki? Haluatko, että tuon kukka-asetelmia?
Kultaseni, nyt on vähän...
Robertin ja Solin jutun takia.
Sinä olet tietenkin tervetullut,
mutta äiti on siellä ja kaikki tädit,
ja he tuovat omat lapsensa.
Ajattelin vain, että se voi olla vähän...
Niin, kiusallista.
Tiedät, millaisia ihmiset voivat olla.
Ja se on Connien suuri päivä, joten...
Sinähän ymmärrät? Sinä, jos kuka.
Tietenkin. Se on perhejuhla. Ymmärrän täysin.
Voi että, olet minulle tosi rakas.
Pidetään yhteyttä.
Ja sitten vielä tämä. Uskalla antaa tilaa itkulle.
Jos voit. Tämä on kornia, mutta kyyneleet ovat pyhintä vettä.
Mutta muista juoda tarpeeksi.
Oli hienoa olla täällä kanssasi, Sally.
Suo anteeksi, että veimme näin paljon aikaasi.
Ei se mitään, Robert. Minäpä kerron jotakin.
Kun isäni kuoli, huomasin, että pikkuannos masennuslääkettä -
sekoitettuna jäätelöön auttoi minua unohtamaan suruni.
Pidä huolta itsestäsi. Olet rukouksissamme.
- Kiitos. - Me soitamme huomenna. Siunausta.
Mitä sinä teet?
Ei kenenkään ole määrä omia leskeä.
- Lohdutin häntä. - Uuvutit hänet.
Miksi olet pois tolaltasi? Noudatin sääntöjä.
Hyvä. Mutta entä se kaikki muu?
- Mikä muu? - Se kaikki muu!
- Puhut liian kovaa. - Käskit olla oma itseni.
- En kuule sinua. - Käskit olla oma itseni.
Ole vähemmän oma itsesi, koska se on liikaa.
Olet kaikkea liikaa. Liikaa puhetta, myötätuntoa ja halaamista.
Ja minähän sanoin, etteivät nuo kengät sovi.
Näetkö samanlaisia kenelläkään muulla?
- Olen pitänyt niitä miljoona kertaa. - Et minun kanssani.
- En sinun kanssasi. - Minä saan hävetä.
Tämä on surunvalittelukäynti. Asiat pitää tehdä oikein.
Sosiaalisilla tavoilla, jotka yhdistävät ja muokkaavat...
Antaa olla. Sinä et tee mitään oikein.
Sinä olet...
Olet vihainen, koska en ole Grace.
On aivan upeaa astua sisään tuon naisen kanssa.
Kaipaat häntä.
Olen pahoillani menetyksesi vuoksi.
Minäkin menetin, joten ymmärrän.
Mutta armaani...
Mitä?
Minä en ole hän.
Puhun aina liian kovaa ja halaan liikaa.
Olipa kyse firman tilaisuuksista tai kollegoista,
keksin aina jotain sekopäistä.
Sitähän me haluamme elämältä?
- Niin. - Olen pahoillani.
Anna minulle anteeksi.
Tiedät, että rakastan sinua.
Hän on poikaystäväni.
Otan osaa suruusi.
Larry sai minut aina nauramaan. Tykkäsin sinun miehestäsi.
Niin minäkin tykkäsin.
En voi kuvitella, miltä sinusta tuntuu.
Oma tilanteesi taitaa olla pahempi.
- Kuinka? - Minä kuolen kohta,
mutta mitä sinä aiot tehdä?
Saatat elää vielä 20 vuotta.
Tule. Aika loppui.
Tämä saa riittää.
Haen huivit ja tuon auton lähemmäs.
Etkö halua ilmaista osanottoasi?
Hei, Sally. Otan osaa, Sally.
Siinä se. Lähdetään.
- Onpa mukava nähdä sinut. - Samoin.
Näytät kauniilta.
Olen tosi vihainen sinulle.
Sinä saat olla onnellinen.
- Et menetä mitään. - Ei se ole totta.
Eikö? Sinulla on kaikki.
Viikko lähtösi jälkeen söit päivällistä lasten kanssa.
Ihan kuin olisi tavallinen tiistai.
Niin. Tiedän siitä.
Mitä sinä muka menetät?
Minä menetin avioliiton ja sinun sukusi,
ja oma perheeni on hajalla.
Enkä tiedä, oletko tietoinen tästä,
mutta menetin juuri parhaan ystäväni.
Minun on pakko olla Frankien kanssa.
Hitsi.
- Ei hän tainnut kuulla. - En tiedä. Hitsi!
- Etkö halua huiviasi? - En tarvitse sitä.
Tämä taitaa olla sinulle.
Mennään kotiin.