EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Dr. Bender. Caller dr. Bender.
Det gikk bra, Grace. Alt gikk veldig bra.
- De tok ham fra oppvåkningen til rommet. - Gudskjelov.
- Jeg har bedt for ham. - Jeg òg.
Hva skjer?
Har du hørt noe?
Faren deres kom seg gjennom operasjonen. Han kommer til å bli helt bra igjen.
Det er så bra!
- Beklager. - La meg...
- Jøss. - Jeg sov fortsatt.
Det var stort.
Han ser så liten ut i den sengen.
Jeg kan nesten se ham for meg som liten gutt.
Skal jeg si at Frankie og jeg lå sammen?
- Nei! - Er du gal?
Enig. Jeg ville bare sjekke.
Beklager å forstyrre, men jeg ser etter mr. Hansons ektefelle?
Det er nok meg, det. Jeg er ektefellen.
Ikke blir for gira. Det gjelder regningen.
Jeg er så glad i deg.
De er gift på ordentlig.
Det er de.
Jeg trenger gluten.
Kreftene mine er svake.
De finnes ikke.
Herregud.
Vi ser ikke en dag eldre ut enn 350.
Skulle ønske jeg var født på 1600-tallet.
Skjønt jeg ville ha dødd da jeg var 30.
- Jeg ser ut som postmannen. - Vi går.
Hei, unger, energien min er på vei nedover,
og jeg trenger en bolle med frokostblanding.
Så med mindre dere har litt, drar jeg min vei.
Ha det, Frankie.
-Ha det, mamma.
- Ikke spør. - Hva er galt?
Forsikringsselskapet har satt seg på bakbeina, og jeg husket nettopp
at det kommer 80 mennesker hjem til oss om 48 timer
til et bryllup som alt har skjedd. For ikke å nevne cateringfolkene...
Hva med sekkepipespilleren? Måtte du ha en?
To. Identiske tvillinger, rødhårede sekkepipebrødre, Fergus og Finn.
- Sexy. - Vi tar oss av det, Sol. Er dere med?
- Vi ringer alle og avlyser alt. - Mener du det?
Hater å hjelpe til, men må gjøre noe mens jeg venter på at pappa skal våkne.
Ikke stress, pappa. Stryk dette fra bekymringslista di.
- På tide å puste ut med hele kroppen. - Oi da.
- Hele kroppen. - Unnskyld.
Pust inn.
Pust ut.
Slipp den! Slipp fri ostepoppen min!
Hun trenger virkelig elleve timers søvn.
Jeg drar hjem, sjekker huset,
henter et klesskift. Vent!
Jeg må ordne opp i forsikringsgreiene før Robert våkner.
Og hente et klesskift. Nevnte jeg det?
Ok, sånn gjør vi det.
Vi drar hjem til dere, og du blir her
- og ordner resten. - Det kan jeg ikke be om.
Nei, jeg tilbød meg.
Send melding om det du trenger, så tar jeg det med.
- Å, tusen takk. - Bare hyggelig.
Forsikringen.
- Jeg holder den. - Ha det, mamma
Å, dere. Noen må være her hvis Robert våkner.
- Kan du bli her, Coyote? - Så klart.
Jeg elsker å se menn sove.
Apropos søvn: Jeg liker å sove.
Jeg foretrekker det fremfor å løpe ærender for eksen min.
Hvorfor gjør vi dette for ham?
Fordi det er sånn man gjør.
Det er ikke sånn jeg gjør. Jeg har vært her i 48 timer...
Samme det, Mary Lou. Dra og jobb på McDonald's.
Ja, jeg har greie på ting.
Nei, det har du ikke.
- Jo, det har jeg. - Mamma, se! Gratis chips!
- Ingenting er gratis. - Du, altså... Frankie.
Dette er mange flere gaver enn Sol og jeg fikk til vårt bryllup.
Skyldes kanskje de 50 andre parene dere giftet dere med.
Milde himmel, har de fått en Vitamix?
- Jeg har alltid ønsket meg en sånn. - De får alt, ikke sant?
Kanskje Sol snubler i den når han kommer hjem.
Kan du hjelpe meg å flytte noe av dette?
Å, samme det, Mary Lou.
Dra og jobb på... Lou.
Dra til McDonald's og kjøp...
- Du lærer det aldri. - Burger til alle.
Hallo.
Ingen selgere.
Jeg bor tvers over gaten,
og jeg så en sykebil her for et par dager siden.
- Er du Gladys Kravitz? - Nei, jeg heter Lucy.
Å, Grace! Grace!
Hun kjenner meg. Grace.
- Lucy. Hallo. - Hallo.
Hva er det som foregår? Jeg har vært så bekymret.
Robert fikk hjerteinfarkt, men det gikk bra.
- Gikk det bra? - Ja.
Nå ble jeg lettet.
Vi er lettet alle sammen. Takk for at du kom, Luce.
Bare hyggelig. Det er bare så sprøtt.
Jeg mener... Å, de er fra oss.
Ken og jeg var her til middag med guttene, og Robert så helt frisk ut.
- Spiste dere middag her? - Det var deres tur.
Og jeg må få si at Robert er rå på å lage mojito.
- Robert? - Du vet,
Ken og jeg har alltid hatt lyst til å bli bedre kjent med deg òg.
Men du hadde det alltid så travelt med ungene og jobben.
Du fløy fra bilen til huset,
og fra huset til bilen. Så...
Hvordan fanger man en månestråle med hendene?
Stakkars Sol. Han må være syk av engstelse.
Han er så fantastisk.
- Kjenner du Sol? - Jeg kjenner åpenbart ingenting.
Jeg håper du får møte ham en dag.
Sol har sjelen til en Buddha, han har hjertet til Mor Teresa.
Og så de sjelfulle øynene!
Måten de blinker når han...
Siden du er så glad i Sol, kan kanskje du ta med undertøy til ham?
- Det kunne jeg vel alltids. - Det går bra.
Takk for besøket.
- Jeg er ledig, vet du. - Vi skal hilse ham fra deg.
Nei. Gi ham en klem.
Herregud. La oss gjøre dette og komme oss ut.
- Hva er det? - Jeg vet ikke. Det er bare... annerledes.
Vil du dra?
Hva gjør det salongbordet midt i rommet?
Og denne stolen ser ut som den falt ut av et ormehull fra Tang-dynastiet.
Alt er helt feil.
Og hva med puffen som ser ut som en yeti?
- Den tilhører Sol, sant? - Ja. Han elsker den greia.
Den hører hjemme borte ved vinduet, eller... ut av vinduet.
Jeg sydde til og med lomme på den til de dumme lesebrillene hans.
Men han brukte den aldri, for de lå alltid under en dum sofapute.
Sol skrev ikke disse brillene ned på lista
fordi han tror han har ekstrabrillene, men det har han ikke,
for de ligger alltid under yndlingsputa hans.
Det er som en tryllekunst få vil være interessert i å se.
Meg selv inkludert. Vi drar.
Nei, bli her nede, så ordner jeg tingene ovenpå.
- Å, himmel. - Brun genser,
Xanor, bittskinne.
- Håper den ligger i etui. - Du finner ikke Xanoren oppe.
Den er med de andre medisinene, ved krydderet på kjøkkenet.
Det gir like mye mening som en sarape på en fløyelssofa.
Den brune genseren er i en kiste av sedertre i skapet,
så den skal lukte som hytta der han leste Redderen i rugen for første gang.
- Du tuller. - Pokkers kunnskap, forlat mitt hode!
Vi kan prøve å få tilbake noen av pengene.
Vi overdriver infarktet. Sier de måtte gå inn igjen etter kirurgens colaboks.
- For drøyt. - Shotglass. Terning.
- Tversoversløyfe. - Er kirurgen gambler?
Jeg ringer leverandørene, dere deler gjestelisten.
Kan ikke du ta listen, siden alle gjestene liker deg best?
Akkurat!
De vil være så ivrige etter å legge på
at det går mye fortere.
Et brutalt, men rettferdig poeng. Du er smartere enn jeg trodde.
Men jeg lurer på hvordan frøken prippenpupp skal få tilbake noe
fra de fæle, muligens mafiatilknyttede leverandørene.
Storesøster dissa deg.
På samme måte som da jeg ble ungdomstillitsvalgt,
ved å være søt og snill og bake småkaker,
- mens du skremte folk og lovte sugetur. - Da er det i gang.
Jeg gjorde det ikke. Det var ikke nok tid før avstemmingen.
Leste du skuespillet mitt?
Ga du meg et skuespill?
Har du ikke lest det ennå?
Hva handlet det om?
Så søte.
Kaldt.
Å, se på disse.
Små babyskjeer.
Hva driver du med?
- Hva ser det ut som jeg driver med? - Stjeler fra eksene våre.
- Har du tenkt å sladre? - Nei.
Ta en skje, da.
Jeg skal ikke sladre, og du skal ikke gjøre det, for sånt gjør man ikke.
Kom igjen!
De får masse nye ting til bryllupet, og vi får ingenting.
Jeg trodde du ville dra hjem.
Det gjør jeg. Fortjener jeg ikke betaling for mine tjenester?
Jeg får vanligvis 300 dollar for å vie folk. Pluss tips.
- Få den. - Den gjør meg lykkelig.
- Det blåser jeg i. - Slipp.
- Frankie, gi meg den! - Slipp!
Er det sykehuset?
Sol vil ha øreproppene sine.
De ligger ved fiskebollen, så han husker å mate fiskene før han legger seg.
Jeg henter dem.
Vent. Opp mot veggen.
Det virker som du nyter dette.
- Seriøst? - Jeg savner dere alt.
Så pengene du sier vi skylder, er for en spesialkirurg
vår kirurg kalte inn mens mannen min ble operert,
- som ikke er i nettverket vårt? - Det stemmer.
Som vi ikke visste om og aldri har møtt?
Det stemmer.
Men hadde vi visst om denne kirurgen
i løpet av tiden det hadde tatt å bli hersa med
og avvist av forsikringsselskapet, hadde mannen min dødd på operasjonsbordet!
Men da hadde dere ikke skyldt oss $ 35 000.
Mannen min fikk hjerteinfarkt.
Ser han regningen, får han ett til, og det kan ikke skje,
for han må bli frisk, for det er greier
jeg må bearbeide med ham... Jeg ikke kan si hva,
men la oss si at helvete vil bryte løs!
Hva om vi nekter å betale?
Interessant spørsmål.
Ingen har noen gang vært lure nok til å prøve det.
Faktisk kommer sykehuset til å saksøke dere og trekke lønnen deres.
Neste!
Stemmer, ikke noe bryllup. Jepp.
Ikke kom. Ha det.
Nei, du må ha en fin dag, Spencer.
Og kan jeg få si hvilken fornøyelse det var
å jobbe med en så profesjonell person.
Du får fem stjerner på Yelp nå med en gang.
Ok, du også. Ha det.
En meget god refusjon på 40 prosent fra blomsterbutikken.
- Ny venn. Går så det suser. - Å, så moren din hadde det samme.
Med blodpropp. Det må ha vært vanskelig for deg, mrs. Mathison.
Jeg tok fem telefoner i kaffekøen. Enn du?
Dette er den første. Hun er veldig følelsesladet.
Yes! Cateringfirmaet refunderer alt bortsett fra depositumet.
Vent litt. Hva med all maten de har laget? Skal den bare hives?
Å, nei! Det glemte jeg helt! Å, vent, det gjorde jeg ikke.
Alt skal gis til et senter for hjemløse som Sol og pappa støtter.
Du er mor til fire. Ha litt selvrespekt.
HVORDAN UNDERSØKE DINE EGNE BRYSTER
- Har du den? - Hva? Skuespillet ditt?
Pølsa mi.
Det tror jeg ikke er noen god idé.
Damen sa jeg kunne få en.
- Hvilken dame? - Ella Fitzgerald.
Jeg tror jeg har alt.
Fant du resten av tingene du skulle hente?
Frankie?
For himmelens skyld.
Hvor er tingene på Sols liste?
Hvordan skulle jeg vite det? Jeg streiker.
Jeg ligger opp-ned på jobb.
I fall du ikke vet det, er vi i krise-modus.
Å, vær så... I går var det krise. Nå vil Sol bare ha tannpirkerne sine.
Du har oppført deg som en furten tenåring i hele dag.
- Samma. - Virkelig. Du må legge dette bak deg.
Jeg prøver.
Etter bryllupet var jeg nesten glad, men hva gjør du?
Drar meg med tilbake til dette grusomme stedet.
Det er bare et hus. Et hus der folk bor. Det er det hele.
Å, ja? Du ble helt overspent i det samme vi kom hit.
Du vil ikke være her mer enn meg.
- Spiller ingen rolle hva jeg vil. - Det gjør det absolutt.
Du er så opphengt i forpliktelsesdritten din, og for hva?
- Hva har du fått ut av det? - Må vi svare på
alle eksistensielle spørsmål nå?
Nei, ikke alle.
Men hva med dette: Hva ønsker du deg?
- Hva? - Akkurat nå. I dette øyeblikket.
Så klart. Jeg er ikke overrasket.
Du kan ikke tenke på ett ønske.
Greit.
Grace?
Grace!
Jeg trenger hjelp!
Å, faen.
Hei. Er dette Finn eller Fergus?
Å, jeg snakker med begge to. To pipespillere i sekken.
Ja. Vi har gjemt alle Roberts verdisaker fra sykepleierne.
Jeg tror ikke det spiller noen rolle hvor filippinsk hun er, tante Irma.
Noen stjal sikkert sokkene hans, men det drepte ikke onkel Dave.
Hei og ha det. Og, tante Irma? Slutt med den rasistiske dritten, ok?
- Se noen dokumentarfilmer. - Hva faen?
Det er for mye prat.
Vi må ringe over 60 mennesker. Vet du hva, Bud?
Du greier ikke dette. Jeg sender en e-post til alle på gjestelisten.
- "Til den det måtte angå. Bryllup avlyst." - Hyggelig. La meg.
Nei. Du finner bare på hyggelig psykobabbel-påskudd.
- Det heter å være menneskelig. - Nei, å være feig. Gi dem fakta.
Vil du ha fakta? Du skal få fakta!
Hva med: "Kjære gjester, Sol knulla Frankie,
og Robert fikk infarkt på grunn av pølsespising.
Det er ikke en homse-greie. Han spiser pølse hver dag.
Men alt er føkka, for de giftet seg likevel.
Bryllupet er avlyst. Send gaver. Faen ta dere!"
- Er du fornøyd nå? - Ja.
Hva faen?
Kom hit.
Hvorfor pleide du å dope deg?
Det var vel fordi...
jeg bare likte meg selv når jeg var rusa.
Hvorfor pratet du ikke med meg?
Jeg...
visste ikke at jeg kunne det.
Når som helst.
Slutt.
Den dårlige nyheten er at e-posten ble sendt.
Den gode nyheten er at den ble autokorrigert.
Herregud, hva sto det?
"Kjære hester,
Vin Diesel knulla Frankie, og Robert fikk inn fakta
for divanens isbre tørster hver dag."
Gud, jeg er glad det var Vin Diesel som lå med moren min.
- Det gikk bra. - Det der var skikkelig skummelt.
Oi sann. Svimmel.
Ærlig talt.
Jeg bet meg fast i det du sa om å saksøke folk.
Så jeg snakket med noen folk, og vet du hva?
Alle jeg møtte, skylder sykehuset penger.
Men hvordan kan det ha seg? Hvordan kan dette skje?
Siden det ligger utenfor mitt juridiske område,
spurte jeg en kollega som driver med erstatningsrett,
og hun sa at i tillegg til å gjøre veldig mange faktureringsfeil,
har dere områdets rekord i uforutsette utgifter
og søksmål mot pasienter,
og jeg er sikker på at dere, ifølge den nye helseloven,
føderalt direktiv 78954, ikke har lov til å gjøre det.
Snodig. Det er ikke mitt område,
men jeg har lært så mye i dag at jeg vil utvide praksisen.
Hva synes du?
Kanskje jeg skal starte med gruppesøksmål og representere alle disse folkene,
og så saksøker vi ræva av sykehuset?
Jeg skal ringe sjefen.
Dine bånd betyr ingenting for meg. Mine føtter er som spurver.
Fly, føtter.
Feite, ikke-flyvende pingviner.
Yes. Jackpot.
Jeg trodde du hadde dratt?
Jeg tenkte du trengte skyss hjem.
Hvordan kom du deg ut av den greia?
Jeg lirket meg ut med Sols lommekniv,
som ligger sammen med natte-kjeksen hans,
noe jeg ikke hadde visst hvis jeg ikke kjente ham så forbanna godt.
- Ironisk. - Å, kunnskap.
Forlat mitt hode og kom aldri tilbake.
- Forsvinn. For alltid. - Kan du holde denne?
Jeg må flytte på denne puffen.
Den er så malplassert at jeg blir sprø.
Hvorfor noen skulle ønske å sette den...
Det er derfor salongbordet står midt i rommet.
Og puffen står her.
Så de kan sitte her.
Under dette teppet, med bena opp. Sammen.
Det er ikke helt feil.
Det er bare huset til to mennesker som gir blanke blaffen i
hvor ting bør stå, bare de får sitte ved siden av hverandre.
Det er varmt.
Sånn var det ikke da jeg bodde her.
Takk.
Beklager at jeg gikk til angrep på deg.
Det gjør ikke noe.
Du snakket sant om at jeg ikke hadde noe ønske.
Men du skjønner,
jeg har ingen trening, for jeg ønsker meg aldri noe.
- Har aldri gjort det. - Ikke på bursdagen din engang?
Nei. For mye stress. Alle vil ha kake.
Ikke da du var liten engang?
Jeg tenkte alltid å gjøre det etter at alle var dratt, men gjorde det aldri.
Og så ble det lettere å aldri ønske seg noe.
Ønsker du deg aldri noe, blir du aldri skuffet.
Nettopp.
Du bør kanskje ta tak i det der får du utånder.
- Hvordan? - Skulle jeg gjette,
ville jeg sagt sort jord eller en sur servitør.
Du, din...
Så?
Hva? Et ønske?
- Kan jeg begynne i det små? - Så klart.
Jeg skulle ønske jeg ikke måtte drasse alt dette til sykehuset.
Det er et ønske vi kan gjøre noe med.
Jeg vil gjøre opp for at jeg drakk all likøren
på Thanksgiving og la skylda på Brianna.
Hun gjorde mye annet.
Ja, men hun stjal ikke sigarene dine og solgte dem, det var også meg.
Jeg brente ned skjulet ditt, jeg stjal jomfru Maria fra jule...
Nå holder det. Du har gjort opp for deg.
- Hallo, elskede. - Du er våken.
- Der er jo mannen min. - Hvordan føler du deg?
- Fantastisk. - Hallo.
Jeg savnet deg.
Du fikk den enkleste jobben.
Jeg var skikkelig heldig.
- Hei, pappa. - Å, jentene mine.
- Du er våken! Jeg var... Unnskyld. - Hva?
Alt i orden?
Det er bare kramper fra babyene jeg skal ha.
- Babyer? Skal du ha tvillinger? - Vent, er du gravid?
Hvorfor sa du ikke noe?
Jeg ville ikke stjele oppmerksomheten.
Få en klem! Å, vennen min!
- Det er mamma. - Du!
Ikke si noe om babyene, ok? Jeg sier det senere.
- Takk. - Mazel tov.
Hei, vennen.
Takk, Lucy!
- Skikkelig snilt av deg. - Bare hyggelig.
Hvordan går det med pappa?
- Flott. - Bra.
Planen er litt forandret.
Vi sender en venn med Sols ting, og jeg kjører Frankie hjem.
- Via Del Taco. - Via Del Taco.
Hvil deg, mamma.
- Vi er glade i deg. - Glad i dere òg.
Vis meg det en gang til.
Samme det, Mary Lou.
Dra og jobb på McDonald's.
Jeg har aldri vært mer glad i deg.
Vet det. Jeg lærte det av barnebarnet.
- Klar til å dra? - Vent. Én ting.
Jeg kan si "bullshit" på amerikansk tegnspråk.
For... ser du? Oksen.
Nå er jeg klar.
Barna mine. Jeg får dem tilbake.
Å, takk. Tusen takk.
Hvem er Vin Diesel?