EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Grace.
Jag tror att jag håller på att bli kär i dig.
Det har jag längtat efter att få höra.
Har du sett min netikanna?
Va?
Har du sett min netikanna?
Grace. Grace? Hallå.
Har du sett min netikanna?
Det vet jag inte vad det är.
Netikanna. Ungefär så stor.
Det säger mig inget.
Det är ett kärl från Himalaya, format som ett elefanthuvud.
Jag använder den för att skölja slem ur näshålorna.
- Den stod på diskbänken. - Då hoppas jag att jag slängde den.
Min oro sätter sig på näsan direkt.
Jag måste skölja innan alla kommer.
Det är ju din familj. Vad är problemet?
Coyote har nåt att berätta. Har det nånsin slutat väl?
Fördelen med dåliga nyheter är att det tar udden av glidmedelskatastrofen.
Det här var ingen bra vecka.
Hur är boken, Grace?
Jättebra, verkligen.
Mig lurar du inte. Du befinner dig i Phil-landet.
Ja.
Okej. Ja.
Jag tänker på honom, men också på Elaine.
- Vad ska du göra? - Han är ju fortfarande gift.
Så det här leder ingen vart.
Det är inte rätt mot henne. Hon är en människa.
- Och hans fru. Nej, det är inte rätt. - Han tar väl hand om henne.
En superkille. Phil är bäst.
Sluta hålla med mig och hjälp till istället.
Sluta komma med såna utmärkta påståenden, då.
Gud, vilken tortyr.
Säg vad du egentligen tycker.
Okej. Så här tycker jag...
När man gifter sig, lovar man:
"I nöd och lust."
Det är förändringarnas tid.
Ankorna fäller sina fjädrar.
Jag har fått tillbaka körkortet.
Och det har du med. Vilket år, va?
Vi befinner oss i olika levnadssituationer.
Hur är ditt nya hem, pappa?
Trevligt. Det är bra.
Lite dystert. Jag försöker att inte vara där, jag blir så deppig.
För Guds skull, berätta nu.
Har du spelskulder?
- Kommer nån att krossa dina fötter? - Nej, då. Inget sånt.
Ingen är gay. Ingen går på droger.
Jag har kontaktat min biologiska mor.
Oj!
- Stora nyheter. - Nu tar vi alla ett djupt andetag.
- Mår du bra? - Ska pappa trycka på bröstbenet?
- Jag får inte göra det längre. - Han får inte.
Underbart. Jag visste att denna dag skulle komma, det gläder mig att den är här.
- Gör det? - Ja.
Hur gick det? Vad sa hon?
Det gick bra. Hon bor i Baton Rouge, hennes man är läkare.
Hon verkade trevlig.
Hon tyckte att det var kul att höra av mig, och...
- hon vill träffa mig. - Okej...
Det kan vi, som familj, bearbeta. Vi låter det sjunka in.
Kanske i några veckor, eller månader.
Vi rådfrågar en terapeut.
Hon kommer med flyget imorgon.
Okej. Vi kan påskynda processen. Vi är flexibla människor.
Det är bara över dagen.
Fantastiskt, Coyote.
Om du vill... efter det att ni har tillbringat lite tid tillsammans,
så kan du ta med henne hit. Jag träffar henne gärna.
Oj!
- Tack, mamma. - Det måste bubbla av känslor i dig.
Vill du berätta om de första fem?
- Jag mår bara bra. - Du, då, pappa?
Jag ska känna efter.
Nix, glöm det, det var otäckt.
Det handlar inte om dig. Jag mår bra.
Och jag vill också träffa henne.
Herregud.
Tack så mycket. Tack. Åh, mamma.
Det här är underbart för dig, jag gläder mig verkligen.
Tänk om han bygger upp orealistiska förväntningar om henne.
Tänk om han föreställer sig en naturlig blondin,
en sopran med pyttesmå fötter som nynnar för fåglar.
Han inser säkert att hans biologiska mamma inte är nån sagoprinsessa.
Vem vet vem som kommer att dyka upp?
Tänk om hon är strippa, eller klimatförnekare.
Hon kanske har... Hon kanske har pica.
Som kvinnan i Storbritannien som bara äter gamla däck.
Säger kvinnan som använder schampo till golvet.
Det doftar bättre. Jag kollade på nätet.
Vad oroar du dig för? Förutom att golvet ska få mjäll.
Det här kan trigga Coyote.
Ge mig den där. Sluta. Du borde lita på honom.
Han klarar sig bra. Och ge dig själv en klapp på axeln.
Du har uppfostrat en medelmåttigt framgångsrik ung man.
Framgångsrik kanske är för starkt. Rar.
Du har rätt.
- Jag måste ha tillförsikt. - Ja.
Jag ska be till den nordiska guden Frigg.
Frigg?
Ja, hon härskar över moderskap och visdom.
Jag skulle aldrig be till en kvinnlig gud, särskilt inte en som heter Frigg.
Hon funkar för mig.
Behåll du din kvinnoföraktliga Gud med sin eld och sitt skitsnack.
Vi har kommit på kant med varann.
Jaha.
Säg till om du vill bekanta dig med Frigg.
Hon är en gud, men det märks inte. Noll pretentioner.
Vänta lite. Golvet, då?
Ingen fara. Jag mår bättre.
Kan vi inte bara gå runt kvarteret? Måste vi till hundparken?
Tina behöver socialisera, precis som du. Kom, nu går vi.
- Huset känns som ett mausoleum. - Det låter fridfullt.
Åh, Robert, jag skulle gärna tycka synd om dig,
men det gör du själv redan så bra. Skärp till dig nu.
Det finns en hel värld där ute.
Och läkaren sa att du måste motionera.
Hur vet du vad läkaren sa?
Finns det läkare som ordinerar mindre motion?
Vänta. Så där kan du inte gå.
Va? Är det klädkod i hundparken?
Folk anstränger sig. Det är omodernt att stoppa in skjortan.
Stoppa in lite bara. Enligt 2010 och framåt.
Jag kan stoppa in allt och stanna hemma.
Okej. Kom, nu går vi.
Tar vi bilen eller rider vi på hunden?
Tina skrattar inte. Hon är väldigt medveten om sin storlek.
- Våra bagels är rostade. - Uppfattat.
- Finns det skäl till att vi saknar knivar? - Ja.
Är det här passande mat för en brunch med en biologisk mamma?
Jag vet inte. Det är min första.
Du, om du nånsin känner ett behov... så ordnar vi gärna en lunch för dig med.
Tack, pappa.
- Ska jag stanna? - Nej, jag klarar mig.
Det handlar inte om mig, utan om Coyote.
Du har i alla fall hittat din netikanna.
- Var? - Du serverar nötter i den.
- Oj. - Är du okej?
Jag kan stanna. Det här är viktigt för dig.
Nej, då. Familjen Bergstein kan hantera allt.
Bara det finns en shaman och ett team astrologer till hands.
Shaman Earl sa att jag skulle uppleva nåt mäktigt,
och en vecka senare såg jag Dagboken,
så ta och sug på den karamellen.
Jag stannar åtminstone tills hon kommer.
Hur så? Vad undviker du?
Inget. Phil.
Jag tog till mig det du sa igår. Vi kan inte fortsätta träffas.
Jag är ledsen.
Du vet i alla fall att du gör det rätta.
Visst. Det gör jag alltid. Fröken Perfekt.
Fick aldrig ett B, glömde aldrig ett tackkort.
Herrejävlar.
Är du säker på att du inte hellre vill ringa honom?
Det vore ju lättare.
Ska jag göra det anständiga, måste jag göra det på anständigt vis. Öga mot öga.
De är här.
Du klarar det.
Självklart. Jag har kärlekens och öppenhetens gudinna på min sida.
Behöver du bedövningens gudinna, har jag några tabletter här.
Hej, allihop. Det här är Krystle.
Du milde, du är precis som jag har föreställt mig.
- Jag är inte... - Herre jösses, vad fin du är.
- Tack. - Jag är här bak. Frankie här.
Hejsan!
Jag heter Grace. Här är Coyotes mamma.
Jösses, förlåt mig. Det är klart att det är du.
Vad trevligt att träffas.
Åh, förlåt mig! Det där var din tå.
- Tår. Men de klarar sig. - Säkert?
- Visst. De mår fint. - Hejsan!
Trevligt att träffas.
Jag vet inte mycket, men jag vet att ni måste vara Sol och Bud.
Helt rätt. Alla vet inte det.
Jag går nu, så får ni vara ifred.
- Trevligt att träffas. - Detsamma.
- Sätt dig. - Ja. Här.
Tack.
- Jösses! - Fint, eller hur?
- Är det havet? - Ja.
Hon är toppen. Coyote kommer att klara sig bra.
Ja, absolut. Tveklöst. Du kommer också att klara dig.
- Du klarar det galant. - Jag hoppas det. Jag vet inte.
Ring om du vill nåt. Och akta hennes fötter.
Jo.
Bara för att ni är så rara och bjuder hem mig - en liten gåva.
Tackar. Kära nån.
Det är...
- En sån har jag inte. - Vad bra! Man vet ju aldrig.
Vilken sportig Jesus. Titta. Tänk att han inte snubblar på dräkten.
- Han är ju Jesus. - Den lär vi slåss om.
Tack, Krystle. Det var omtänksamt.
Jag vet att den är lite kitschig, men även Gud behöver få skratta.
Vad är ni för sorts kristna?
Den judiska sorten.
Jaha, de ursprungliga.
- Här finns inte många kvinnor. - Där är en.
- Är det en kvinna? - Hennes flickvän är det. Det är Hillcrest.
- Ett väldigt vidsynt område. - Jag vet. Jag lever inte i en säck.
- Hej! - Hej!
Okej... Han signalerade precis att han vill ha sex med mig.
Va? Hur kunde du se det?
För att ett "hej" som besvaras med "hej" betyder ibland "nämen, hejsan".
Nej tack, jag är inte intresserad.
Han sa inte "hej" till dig.
Jisses.
Gary. Du ser skyldig ut. Berätta allt.
Jag är tillbaka om en sekund.
Eller snart i alla fall.
- Tina. - Tina. Såja.
Ingen fara. Såja.
Det gläder mig verkligen att se all kärlek som finns här.
Ja, det finns det verkligen.
Coyote är en av de två bästa gåvorna jag har fått i livet.
- Jag är den andra. - Det är en sån lättnad
att ni har en sån fin familj.
Hur länge har ni varit gifta?
Vi...
Vi har varit gifta...
hela tiden med Coyote.
- Den perioden var vi gifta. - Och Bud-perioden.
- Japp. - Jaha.
Och nu är jag... har det visat sig... homosexuell.
Och jag är gift med en annan homosexuell.
En god, kristen homosexuell.
Katolik. Dessvärre är vi för närvarande separerade.
Mest för att jag har syndat...
heterosexuellt.
Jaha. Jag förstår.
Lemonad. Vem vill ha mer?
- Det är bra. - Ingen. Okej.
- Pita? - Nej, tack.
- Pita? - Tack, det är bra.
- Pita? - Nej.
Så den kvinnan som nyss gick...
var din...
flick... partner?
Nej, då. Vi bara bor ihop.
- Jaså? - Det är alltså ingen
Gertrude Stein-Alice B Cooper-situation.
- Toklas. - Just det.
Men jag har börjat dejta en jamsrotsbonde.
- Har du? - Jaså? Den där snygge?
Vi pratar om det sen.
Det är inte min värld, så jag borde inte ge råd,
men om det är det du vill,
hoppas jag att Robert är den sortens kristna man som kan förlåta dig.
Jösses! Åh, Jesus.
Jesus.
Frankie, vännen, finns det nåt jag kan hjälpa till med?
Jag är bortom all hjälp.
Jag menar, jag klarar mig.
Vännen.
Såja. Lugna dig.
Hörru.
Visst är det otroligt?
De är så ohämmade.
Det är väl en generationsfråga. Jag kanske skulle göra likadant om jag var 25, men...
jag kom ut när jag var 55.
- Det slår jag. Jag kom ut när jag var 70. - Bättre sent än aldrig.
- Jag heter John. - Robert.
Och så Augie.
Det här är Tina. Tror jag. Hon är inte min.
- Får vi göra er sällskap? - Gärna.
Seså, gumman! Sitt!
Duktig tjej.
Vad fick dig att kliva ut ur garderoben efter alla dessa år, Robert?
Jag blev kär.
Vilket bra skäl. Vad härligt.
Vi kanske är de lyckligt lottade.
Hur då?
När man är ung och kommer ut nuförtiden
är det nog svårt att undvika att synda.
- Amen. - Du är också katolik.
Av den gamla skolan.
Jag vårdar fortfarande mitt ex av Baltimore-katekesen.
Lite självbestraffning skadar aldrig.
Men vi har kommit långt.
Tack, jag vet. Förut var jag präst.
- Du skojar. - Det är sant.
Jag var katolsk präst i 34 år.
Är det sant?
Blev du avsatt, eller drog du dig diskret tillbaka?
Jag blev avsatt.
Bra.
- Men du har gett mig hopp. - Hurså?
Att bli kär vid 70 är mirakulöst.
Vi blev egentligen kära vid 50.
Sen bestämde vi oss för att skilja oss från fruarna och gifta oss vid 70.
Grattis.
Tack, men vi är inte längre tillsammans.
- Jag är ledsen. - Jag med.
Jag antar att du minns mig. Jag vet att det var länge sen.
Hursomhelst, jag är här nu,
och jag är nog skyldig dig en ursäkt.
Jag gav dig skulden. Förlåt.
Jag gissar att alla skyller på dig när de ska skiljas.
Men du kan ta det. Du är ju du.
Så...
Om du fortfarande älskar mig,
vilket jag antar att du gör,
trots mitt drickande och mitt färgstarka språk.
Idag skulle jag behöva lite styrka.
För jag ska göra nåt ofantligt svårt.
Du är ju allvetande, så du vet det väl redan.
Jag behöver din hjälp, annars kan jag nog inte lämna honom.
Snälla, var med mig.
Jag behöver dig verkligen idag.
Amen.
Tack för din tid.
Tack igen.
- Nwa-bu-di-ke. - Du sa det rätt.
Hur kom ni på såna intressanta namn som Nwabudike och Coyote?
Vi är en ganska intressant familj.
Vi skulle knappast döpa våra barn till Mike, Bob och Steve.
Mamma, en av Krystles pojkar heter Steve.
Vilket fint namn det är. Jag önskar att vi hade kommit på det,
men vi är för galna.
Förlåt. Jag hoppas att jag inte förolämpade dig.
Nej, då. Förlåt att jag vräker i mig så här.
Tack för den fantastiska maten.
Det är ett rent nöje. Din rara personlighet påminner om Coyotes.
Precis som det sätt du drar i örat när du lyssnar. Nästan otäckt.
Det gör min yngsta också.
Gör han? Vad häftigt.
- Pajen är fantastisk. - Tack, hjärtat...
- men den är smaklös som fan. - Nej, den var jättegod.
Mamma, kan du skicka tabascon?
Visst. På ingång.
- Herregud! - Förlåt mig.
Jag är jätteledsen.
- Är det blod eller tabasco? - Hämta handduk och is!
- Håll den här mot näsan. - Det är bara lite blod.
- Ingen fara. - Vad tusan, mamma?
- Det var en olyckshändelse. - Du kastade den på henne.
Jag sa: "Här kommer den!" Har hon inga reflexer?
Skojar du? Är det här hennes fel?
- Har du haft sönder Jesus? - Han kommer igen, det är hans grej.
Vad är det som pågår? Du bjöd ju hit henne.
Du sa att det var okej.
- Det är det. - Är det?
Först klev du på hennes fot, sen slängde du tabasco i hennes ansikte,
och nu har du dödat Jesus.
- Jesus var en olyckshändelse. - Men inte de andra sakerna?
Det sa jag inte.
Hej!
Jag gillar det här stället.
Om du sticker behöver jag inte stanna och betala notan.
Förlåt mig.
Jag lämnar dig visst alltid nånstans.
Och idag?
Idag också.
Jag är ledsen.
Jag klarar inte att göra så mot Elaine.
Åh, Grace.
När jag gick tillbaka till Robert efter dig,
stängde jag bara ner.
När han lämnade mig försökte jag dejta nån, men...
han var inte du.
Gud, vad jag önskar att allt var annorlunda.
Du anar inte.
Jo, det gör jag.
- Är du säker? - Nej...
Men det förändrar inget.
- Vår tajming suger verkligen, eller hur? - Ja.
- Det gör den. - Som alltid.
- Jättekul att träffas. - Detsamma, vännen.
Lycka till med Robert.
- Nwabudike. - Sagt som ett proffs.
- Hej då. - Hej då.
- Återigen, jag har så dåligt samvete. - Nej då, vännen.
Det är inte min första näsa. Och troligen inte den sista.
Jag är ledsen att jag blödde ner stolen.
Det gör inget, den tillhör Grace.
Min chaufför börjar bli otålig.
Det var fantastiskt att få träffa dig. Helt otroligt.
Tack för att du kom.
Det var härligt att få se hur fin du har blivit.
Det ska bli så kul att få träffa dina pojkar. Och Paul.
Vi borde bestämma några datum då jag kan hälsa på i Baton Rouge.
Åh, vännen...
Jag har aldrig berättat för min familj om dig.
Okej, men...
Det går inte. Jag kan inte berätta det.
Du förstår inte varifrån jag kommer.
Och det vet inte de heller.
Och Coyote var resultatet av... den tiden i mitt liv.
Vänta lite. Var tror din familj att du är?
I New York, och ser Kinky Boots.
Så vi kan välkomna dig till familjen, men du kan inte välkomna honom till din?
Varför kom du?
Jag hade så dåligt samvete för att jag gav bort honom.
Jag ville veta om min son hade det bra.
Och det har han. Jag tyckte att jag var skyldig dig det.
Vänta lite. Vilket skitsnack, Krystle.
Nej. Det är okej, mamma.
Det är det inte, hjärtat.
Innan du kom hit skulle du ha berättat att det här var enkelriktat.
Sköt om dig, Coyote. Jag önskar dig all lycka.
Jag är ledsen att jag utsatte dig för det här.
Du har inte utsatt mig för nåt.
Är du okej?
Jodå.
Jag har en fantastisk mamma.
Du, då?
Min mamma är död.
Det var örongrejen.
När jag såg att hon drar i örat på samma sätt som du,
då slog det mig. Jag kunde inte förneka det.
Hon är din mor.
Nej, det är hon inte.
Min mor sitter bredvid mig.
När har nån i vår familj nånsin sagt "på ingång" förut?
Aldrig. Inte en enda gång.
Jag vet inte ens varför jag kan det uttrycket.
Om du nånsin blir nån annan,
kanske nån som fattar moraliskt tvivelaktiga beslut,
ring mig i så fall.
Om jag blir den tjejen, då är du den första jag ringer.
- Okej. - Okej.
- Jag står här. - Jag med.
Där rök mitt sorgliga, dramatiska farväl.
Det är fortfarande sorgligt.
Det är för fan inte sant.
Kan jag hjälpa dig?
Bud, jag kan inte prata nu. Jag stalkar Robert.
Batteriet är helt nytt.
- Sitter nycklarna i? - Ja.
Den brukar starta lättare när den är i p-läget.
Inte det minsta pinsamt.
Då så.
Förlåt att jag uppehöll dig.
Ingen fara. Jag stannar över i stan.
Jaha. Så...
Hej då.
Såvida vi inte tar samma väg hem
och hamnar bredvid varann vi ett trafikljus.
Är det över nu?
Ja.
Nej. Nej.
Nej.