EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Tusan också.
- Hur gick det? - Det är Grace.
Jag vet, därför sa jag: "Hur gick det?"
Du borde börja med ett "hej".
- Okej, ring igen. - Nej, Frankie.
Hur gick det med Phil?
Bättre än förväntat.
- Är det allt? - Jag berättar imorgon.
Jag måste sova över hos Mallory.
- Oj, är hon sängliggande igen? - Nej då, hon mår bra.
Mitch är bortrest och hon behöver hjälp med barnen.
Hur är det med dig? Hur gick det med Krystle?
Bra. Inte alls illa.
- Illa. - Oj då.
Ja. Om du skulle stanna på Del Taco på vägen hem imorgon
och köpa en vegetarisk burrito åt mig, så skulle jag inte örfila dig.
Det hoppas jag att du inte gör oavsett.
- Jag måste sluta. - Okej, men vänta.
- Jag har en Brianna-fråga. - Just det.
- När är mötet med henne? - Imorgon. Jag vill ha en perfekt gåva.
Den enda av mina gåvor som hon har gillat var en Volkswagen Jetta.
Jag tänkte mig snarare en marijuanapåse eller en ostbricka.
Lägg bara fram alla fakta, inget uppträdande.
Hon ska få fakta så att hon storknar.
Jag har satt ihop en hel presentation.
Hon lär glömma allt om palmolja, och minnas att hon älskar mig.
Ja, jag hoppas det.
Jag är framme hos Mallory nu. Jag måste sluta.
Okej. Hej då! Glöm inte Del Taco på vägen he...
Jag började tro att du inte skulle komma, igen.
Jag försöker undvika att begå samma misstag två gånger.
Stackars Augie. Han avskyr visst att motionera mer än jag.
Vi klarar oss hem.
Åh nej, jag vill inte bli skyldig till uttorkningen av USA: s snällaste hund.
- Funkar kranvatten? - Toalettstolen funkar.
- Robert! - Herregud, nej.
Ja?
Vad är det som pågår?
Återigen tycks du ha misstagit en stängd dörr för ett "välkommen in".
Varför var den stängd?
Då måste vi gå bakåt i tiden,
till när man började använda dörrar, runt 800 före Kristus.
Det handlade om att skydda sig mot pesten. På tal om det, vad gör du här?
Vad gör han här?
Vet du att han fortfarande är gift?
- Ja, faktiskt. - Jag pratar inte med dig.
Min vän är här för att ge sin hund, Augie, vars hela namn lyder:
Augie-Augie-Oxen-Free, lite vatten att dricka, och det är allt.
Är han en ny vän?
Han är en det-angår-dig-inte-vän.
Tror du inte att jag vet vad som pågår i den där hundparken?
Har du stalkat mig?
- Nej. - Hur visste du då
- att jag var i hundparken? - För att jag körde förbi där
när jag var på väg att köra förbi det här huset,
vilket jag ofta gör av trafikskäl.
Jag ser hur ni båda tittar på mig.
- Du med. - Skrik inte åt Augie.
Det gör jag inte.
Det är nu jag bör säga: "Dags för mig att gå."
Nej. Det är Sol som bör gå, innan han skämmer ut sig ännu mer.
Jag skäms inte för nåt av det här.
Jag brukar ofta anlända hos folk så här.
Och så här går jag också.
Utan att skämmas.
Jag ber om ursäkt för det där.
Ingen fara.
Du berättade vad Augies fullständiga namn är,
men struntade helt i att nämna mitt, men...
Han är galen.
Jag ville inte presentera dig för en galen människa.
Jag såg inte en galen människa.
Vad såg du, då?
En förälskad man, som verkar plågad.
Vilket fint rum.
Just det. Du har inte sett det förut.
Jag erkänner, jag utnyttjade pensionärsrabatten.
Jag skäms för att göra det.
Det finns en stor artikel i tidningen om hur man ska hantera det.
- Kan jag hjälpa dig? - Visst.
Jag tror att om vi lättar på den här...
Förlåt mig.
Sist jag var här beställde jag champagne, men fick dricka allt själv.
Det behövs inte den här gången.
- Jag har gjort pappret själv. - Det hade jag aldrig inte trott.
Kommer nåt att explodera i mitt ansikte?
Bara kärlek, skratt och positiva känslor.
Allt det som du uppskattar hos mig.
Som det faktum att jag alltid har ställt upp för dig.
Minns du när ditt preventivmedel upptäcktes och jag sa att det var mitt?
Jag fick ändå utegångsförbud, för alla visste att du hade passerat klimakteriet,
eftersom du berättade det för alla.
Men du blev rörd av min ansträngning.
Jag vet inte riktigt var den börjar... och var den slutar.
- Det är en... - Poncho.
- Eller en julgranskjol,
- om det är det du ser. - Jag ser inte.
Alla skulle ha fått en, men den tog mig tre år att sticka.
Och så trodde jag att vi skulle vara ensamma.
Jag bad Stephen och Erica att vara med som skydd och/eller vittnen.
Och/eller bästa vänner.
- Bästa vännen Stephen, lamporna. - Nej, det...
Jag vet inte var knappen sitter.
Ja, Stephen vet inte så mycket. Vi låter det vara tänt.
Jag har förberett en audiovisuell upplevelse.
Vi kanske bara kan prata oss igenom upplevelsen med ord.
Okej.
Ordet är jäst.
Jag har gjort efterforskningar,
och forskare vid University of Bath anser att jästsvampar
nästan exakt kan kopiera palmoljans huvudsakliga egenskaper.
Kvinnor ägnar mycket tid åt att bekämpa jästsvamp i sina vaginor.
Vi kan nog inte övertyga dem om att det bör tillföras.
Jag anade att du skulle säga det, så jag forskade vidare.
Vad sägs om jojobaolja? Eller rapsolja?
Rapsolja? Det är också problematiskt.
Jag antog att du skulle säga det, så jag undersökte vidare,
och upptäckte kokosnötsoljans obestridliga genialitet.
Vi har undersökt kokosnötsolja.
- Utförligt. Men palmolja slår den. - Den kräver ingen hydrogenering.
- Den innehåller egna antioxidanter. - Och hämmar cancer.
Den har en otrolig munkänsla.
Den avger varken smak eller lukt. Det gör kokosnötsolja.
Och rapsolja.
- Men om jag... - Frankie,
jag uppskattar dina efterforskningar och dina ord,
men det skulle kosta oss en förmögenhet att byta ut palmoljan,
och vi tänker inte göra det.
Då vill jag ha tillbaka mitt glidmedel.
Men vi har ett kontrakt.
Vad har du där? En apa?
- Vad... - Menar du det här?
Jag tänkte precis riva sönder den här dyngan.
Jag skulle ha för-rivit om jag hade vetat att det skulle gå så snett.
Det är fortfarande ett kontrakt, även om det rivs sönder.
- Fortfarande ett kontrakt. - Du är alltså stark.
Hotellrummet gjorde oss inte besvikna.
Verkligen inte.
Kan vi stanna för evigt?
Jag är ganska säker på att de har ett system som kan förse oss med mat.
- Rumsservice. - Just det, så heter det.
Jag hängde ut menyn på dörren igår kväll.
Jag var så hungrig.
- Rumsservice. - Kommer.
God morgon. Var vill ni ha det nånstans?
Varsomhelst.
Jag rekommenderar att vi ordnar en liten mathörna här.
Frukosttåget rullar in på stationen, och... upp med sidorna.
Vi ska se vad vi har här.
Det doftar ljuvligt.
Vi har havregrynsgröt...
med färsk frukt bredvid,
och brunt socker bredvid,
och mjölk bredvid, och grädde bredvid.
Vi har även storfavoriten: äggröra South-by-Southwest med bacon.
Då så.
- Vänta lite. Har ni hittat nöthyllan? - Ursäkta?
Nöthyllan. Här i kylskåpet finns er nöthylla,
där de olika nötterna förvaras i en nötvänlig temperatur på sju grader.
Du, Kyle? Jag betalar för min väns tjänster per timme,
så vi kanske kan runda av?
Okej, visst. Njut av frukosten. Och din vän.
Då så. Om ni behöver nåt...
ska ni inte tveka att ringa, för Kyle bryr sig.
- Ha en trevlig dag. - Detsamma.
- Hej då. Tack. - Hej då.
Ät upp, jag tänker få valuta för pengarna.
Jag har för avsikt att ge frun det också.
GRUNDLÄGGANDE RÄTTSLIGA PRINCIPER
Åh, kollage. Kan jag hjälpa dig?
Ser du lim? Ser du intressanta bilder att klippa i fascinerande former?
- Är jag klädd i min kollageklänning? - Nej.
Varför tror du då att det är kollage?
Det är kontraktet för glidmedlet.
- Ja. Var finns kryphålet? - Vilket kryphål?
Det du inkluderade om det skulle gå illa
och jag behövde få tillbaka glidmedlet.
Det du sa att du inte behövde eftersom du är en sextondels chippewa
och ditt ord är bindande?
Du vet att man inte ska lyssna på mig, så du gjorde det ändå.
Just ja, det. Det finns inget sånt.
Du vet att jag måste skyddas från mig själv.
- Ja, men det är oftast vid en buffé. - Herregud. Jag kanske ska göra kollage.
Vi pratar med Brianna och hör om hon kan ta bort palmoljan.
Jag har försökt, hon är stenhård. Nu måste jag ta glidmedlet ifrån henne.
Det kan inte spridas i världen med palmolja i sig. Det går inte.
Jag vet att du är upprörd, men vi träffade ett avtal.
Vi måste bryta det.
- Jag tror inte att det går. - Jo, det måste finnas ett sätt.
Okej. Vi kan titta, men...
Vet du vem som är duktig på att hitta kryphål där inte finns några?
Atticus Finch?
Och...
Jag hoppas att Brianna inte dödar oss.
Lägg av, hon älskar att få besök av mig.
Och det här är sista gången.
När jag har fått glidmedlet är vi färdiga.
Hur ska vi göra det här?
Du presenterar oss, jag presenterar pappa, han lägger fram vår sak.
Sen gör vi tre nåt kul. Radiobilar? Kanske.
- Låter det bra? Pappa? - Ja. Förlåt.
Jag skrek åt en golden retriever igår och jag känner mig fortfarande uppriven.
Varför gjorde du det?
- De är som levande kramar. - Jag vet,
men den här la sig i mina angelägenheter.
Skaka av dig det. Hur lyder planen?
Vår plan är enkel.
Formuleringen i stycke sex, paragraf J, klausul B
kan tolkas som att rättigheterna kan återbördas om...
- Kom till saken. - Det finns ett kryphål.
Blunda tills vi har kommit in.
Blunda för alltid.
- Robert. - Hej... allihop.
Jag gissar att du inte väntade dem.
Nej, för vi har inte avtalat möte.
Vi har en stående inbjudan... till rättvisan.
Att tränga sig in genom stängda dörrar är visst en familjetradition.
Jag kom bara för att se det nya kontoret, som är jättefint. Hej då.
Nej, pappa. Pappa, nej.
Varför är ni här?
Vi vill diskutera nåt i kontraktet.
Herre jösses.
Jag är hög på ginkgo biloba och redo för action.
Okej. Jag behöver min jurist här för det. Adam!
Ursäkta, jag... Hurra, Frankie är tillbaka!
- Jag menar, åh nej, Frankie är tillbaka. - Hämta Karen genast.
Karen fick barn igår.
Karen fick alltid barn igår. Är Stephen kvar? Eller Erica?
Stephen är på dotterns pianoframträdande, och jag vet inte var Erica är.
Toppen. Kul att alla har ett rikt privatliv.
Jag ska bara... Hej då, Frankie.
Jag tar en tidning och väntar i receptionen.
Jag väntar.
Okej. Vi anser att formuleringen i stycke sex, paragraf J,
klausul B, skulle kunna tolkas som att ett återbördade av rättigheter...
- Ursäkta? - Jag tror att jag stannar.
Pappa tror att han stannar.
Vad ska vi göra idag, förutom att äta och...
Du vet.
Herregud.
Vi har hela dagen tillsammans.
Det har aldrig hänt. Vi kan göra vad vi vill.
Säg nåt.
Vi skulle kunna... gå till Balboa Park?
- Visst. - Och promenera i botaniska trädgården.
- Visst. - Eller gå på konstmuseum.
Det gör detsamma, huvudsaken är att vi är tillsammans.
Hallå?
Vad har hänt?
Var är hon nu?
Förbaskat.
Jag kommer genast.
Vad har hänt?
Elaine sprang ut ur huset och hunden sprang efter.
De hittar ingen av dem. Det var hennes vårdassistent.
Herregud.
Jag måste åka. Jag är ledsen.
Be inte om ursäkt. Vill du att jag följer med?
- Va? - Jag menar...
Jag vet inte vad jag menade.
Jag ringer dig.
Åh. Phil!
Tusan också.
Jag tror att vi kan lösa det här.
Du trodde även att det skulle bli kul att åka höskrinda på födelsedagen.
Det var kul, jag hade rätt. Jag ångrar inget.
Jag är klar.
Och?
Jag ser var de tror sig ha hittat ett argument.
Ett argument för vadå? Deportering av infödda medborgare?
Det finns en smärre risk här, om ärendet går till domstol.
- Vi kan alltid låta rätten avgöra. - Är det ett hot?
- Nej, ett försök till medling. - Medling?
Ni klampar in genom stängda dörrar
och hotar folk i deras dagliga sysslor.
Vi utestängs från nåt som vi har byggt upp tillsammans,
så vi har inget annat val än att klampa in.
Precis. Ja. Glidmedlet. Ja.
När man klampar in tvingar man den andra parten att prata innan de kanske är redo.
Ja, eftersom vi inte fått nån antydan om
när den andra parten möjligtvis är redo.
Ibland kan man inte styra när den andra parten är redo.
Och ibland är den andra parten en stor, korkad jättebebis.
Jag kom inte hit för att förolämpas av dig.
Vi kan vara överens om att de inte längre pratar om glidmedlet.
Men vi kan även vara överens om att min sida vinner.
Vi har ett kontrakt, vilket jag otroligt nog
måste förklara för en advokat och mamman och exfrun till en advokat.
Det låter som om hon födde mig och sen gifte sig med mig.
Var det inte så?
Vi har ett kontrakt, men det är bräckligt. Bräckligt som ditt kontrakt.
Mitt kontrakt är vattentätt.
- Bräckligt. - Vattentätt.
- Bräckligt. - Fullständigt vattentätt.
- Bräckligt. - Vattentätt!
- Jag kan hålla på hela dagen. - Det har jag redan gjort. Bräckligt!
- Hem. - Ja.
Har du också varit ute och letat?
Nej...
Vad hände? Rymde hon från huset?
Ja. Det händer när Phil är borta. Hon går och letar efter honom.
De hittade henne hos en granne, men hon vägrade gå innan Phil kom dit.
- Vi letar fortfarande efter hunden. - Herregud.
Ja. Stackars Phil. Jag tycker synd om honom.
Ja.
Kan du ge den här till honom?
Jag vill inte störa, men...
Inte? Okej.
Skjut den!
Okej, duktig hund. Såja.
Kom här, dummer.
- Känner du henne? - Ja.
Jag hittade er hund. Eller den hittade mig.
Tack.
Ingen fara. Det är Mickey.
- Han bor med oss. - Jag kan inte gå ut med honom.
Det är okej, jag gör det.
Kan du sitta med mig? Sjunger du?
Nej, tyvärr.
Ingen vill höra mig sjunga.
Jag gillar att sjunga julsånger. Fina ljus.
Tror du att vi får en vit jul?
Det är nog bäst att jag går.
Nej, snälla, stanna. Du har ett sånt fint leende.
Tack. Men jag borde verkligen...
- Stanna. - Gå inte. Stanna.
Kanske en liten stund då.
Jag tror att FDR uttryckte det bäst...
Börja inte felcitera Franklin Delano Roosevelt nu också.
Ursäkta mig. Är du nån sorts prognostiker?
- Vad pratar de om? - Hur vet du vad jag tänkte säga?
Jag har tappat tråden.
Nåt om Franklin Roosevelts tredje installationstal.
Jag skulle ha tagit jobbet i Hongkong efter college. 15 timmars tidsskillnad.
Jag hade inte behövt prata med nån av er. Ni skulle vara små foton på Facebook
som jag sällan tittade på och till slut blockerade.
Kan vi återgå till våra respektive hörnor och göra våra "om":
omgruppering, omtänk och omsorg för varandra?
- Jag avskyr er båda. - Det här är urfånigt.
Varför pratar vi fortfarande om det här? Vi låter rätten avgöra.
I så fall är det enda som kommer att avgöras
- att vi inte är vänner. - För att vi tillhör familjen?
Jag menar allvar.
Det här larvet försätter företaget och de anställda i fara.
Det här kan inte lösas med hjälp av en helande cirkel.
Det var precis det jag sa när jag drog upp FDR.
Sluta nu. Det här är utmattande.
Vi går fram och tillbaka utan att komma nån vart.
Så fort vi har klättrat upp ur FDR-hålet,
så kommer du att upprepa att jag inte skulle ha gjort det där med Frankie.
Och jag kommer att påminna om att det var ett avslut.
Och du kommer att påminna mig om att det är det enda du inte kommer över.
Då tar jag upp Jeff och du kommer att säga att det inte är jämförbart,
och på nåt vis återkommer vi till FDR.
Vi går runt i cirklar, eller hur?
Robert... den tid vi har är begränsad.
Och vi har redan slösat bort så mycket av den.
Jag vet.
Du är arg och ensam.
Är du inte hellre arg och inte ensam?
Kanske.
Vad hindrar dig?
Tänk om det är ett straff?
Vi kanske aldrig kommer att kunna bli lyckliga,
eftersom hela vår relation har baserats på lögner och bedrägeri
som var hemska, och vårt karma är nu att misslyckas.
Oj. Du är mer judisk än jag.
Vi katoliker vet också ett och annat om skuld.
Jag vill inte tro att vi straffas för att vi älskar varann.
Inte jag heller.
Så vad gör vi?
Jag vet inte.
Jag vet bara att jag inte vill vara arg längre.
Var inte det, då.
Jag menar bara att du överreagerar lite.
Flytta på dig. Jag vill inte vara här längre.
- Typiskt dig. - Vadå?
Du kan väl växa upp och sluta göra allt som mamma ber dig om?
Det är jag som försöker vara yrkesmässig, medan du gör det personligt.
Ska inte du vara en smart "affärskvinna"?
Just det. Din mamma gav dig företaget.
Sluta. Ni är så elaka mot varandra.
Jag hatar det här. Ni är vänner, vi är vänner.
Det här är nog inte värt det.
Poängen med mitt glidmedel är att minska friktionen i världen.
Men det har bara gjort det motsatta.
Gör vad du vill med det. Det är ditt. Jag är trött på att bråka.
Du kommer väl inte tillbaka nästa vecka med föräldralösa orangutanger?
Nej.
- Är vi klara nu? - Nej.
Så nära.
Jag vill att min bild tas bort från förpackningen.
Va? Men det var ju det viktigaste för dig.
Jag kan inte koppla samman min vagina med palmolja.
Avgjort.
Får jag tillbaka mina målningar?
Jag lägger dem själv i din bil. De kanske redan ligger i din baklucka.
Nu är vi klara.
- Är jag den enda som vill ha en kram? - Ja.
Herregud, Bud. Läs av rummet.
Vad heter du nu igen?
- Jag heter Grace. - Grace.
Jag har massor av julklappar att köpa.
Jag vet aldrig vad jag ska ge mamma.
Och så måste jag laga mat.
Älskling, vi borde låta Grace åka.
- Det är snart middagsdags. - Får jag äta ute?
Javisst.
Vad hette hon nu igen?
Grace.
Grace!
Just det. Det är jag som heter Grace.
Det är du som är Grace.
Det är du.
Det har alltid varit du.
Jag minns.
Jag måste åka.
Vad hette hon nu igen?
Jag är strax tillbaka.
Grace.
Grace, vänta.
Hon såg mig.
Hon känner till mig. Hon känner till oss.
- Hur kunde jag göra så mot henne? - Jag är ledsen.
Ibland är hon klar i nån sekund.
Det gör det hela värre.
Så mycket värre.
Jag mår illa.
Du har inte gjort nåt mot henne.
Det var jag.
Snälla, låt bli.
Jag kan inte.
Jag kan bara inte.
Hej.
Hur var det med barnbarnen? Muntrade de upp dig?
- Barnbarnen? - Ja.
Du vet att jag inte muntras upp av barn.
Jag ignorerar det där sista.
Och det faktum att du glömde min burrito.
Förlåt.
Det gör inget. Jag tror att jag behöver pizza.
- Vill du ha? - Jag är inte hungrig.
Inte jag heller.
Lite hungrig kanske jag är.