A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
Itt van.
„A legidősebb ember, akit valaha ágyúból lőttek ki egy óriási banánkrémes pitébe.”
Jól hangzik. Nem gondolod?
GUINNESS VILÁGREKORDOK 2022
Frankie, őszinte leszek.
Amikor először elmagyaráztad, hogy mit csinálunk, nem figyeltem.
Mielőtt bármit is kilőnénk egy ágyúból,
úgy érzem, tudnom kell, mi folyik itt.
Nagyon egyszerű. Diadalmas befejezés kell az életemnek.
És szerintem egy világrekord megtenné.
Akkor jó.
Nos, van a…
Sok rekordot le tudunk győzni.
Méhecskeszakáll, csigaarc.
Fura dolgok a fejeden.
És a furcsa gondolatok a fejemben? Azzal kezdhetünk valamit?
Istenem, Grace!
Te… eszel?
Valami nyugtató kell, a fenébe!
A perec nem segít.
Grace nem szed több Valivant. Keres valamit, amivel pótolhatná.
Úgy hallom, a heroin remek.
Tudom is, hogy csodálatos!
Hány mákos bagel ér egy heroint?
Négyszáz, de még előtte elhányod magad.
Várjunk csak! Volt egy fogás, amit anyám készített.
Nyugodttá és boldoggá tett.
Istenem, nagyon kellemes volt.
Csípős, piros, csirkés-paprikás valami volt.
- Csirkepaprikás? - Lehetetlen.
- Túl egyértelmű. - Igen.
Csirkepaprikás.
Anyám csirkepaprikása kell!
Persze. Itt volt a szemünk előtt egész idő alatt.
Voltam Magyarországon egy ideig.
Nagyon jó ott a heroin.
Nézd! Molly felemelte a fejét.
Nézd!
A nyakizmai tényleg kezdenek működni.
Látod?
Igen.
Egy lézermutatót használtál, hogy megmutasd, emlékszel?
A gügyögős videójában.
Legalább tiszteld a tudományt!
Nézd! Egy éve…
az én spermám volt.
Most hangokat ad ki.
Igazából olyan hangos, hogy talán nem kellene babázásról beszélnünk.
Na jó. Látom már, mit akarsz.
Meg akarsz bántani.
Bocs, de…
Úgy tűnik, parkolópályára állítottuk az életünket a baleset óta.
Légyszi, ne „balesetként” emlegesd a lányom születését!
Nézd, csak hiányzol, oké?
Azon kezdek tűnődni, hogy kibírnál-e egy vacsorát
anélkül, hogy beszélnél róla, és csak jelen lennél.
Itt. Velem.
Hogyne bírnám ki!
Remek.
Mert jó szar napom volt.
Sajnálom. Sajnálom. Én csak…
Eszembe jutott, ami tegnap történt. Melóban.
Az egyik munkatárssal.
Egy öreg hölggyel.
Ki volt az?
Új, nem ismered.
Nagyon öreg.
- Igen. - Hogy hívják?
Bellingham.
- Bellinghamnek hívják? - Bellingham.
Mint a várost.
Washingtonban.
- Az államban. - Tudom, hogy Bellingham a baba.
Igen. Bellingham a baba.
Tudod, mit? Tartsunk egy igazi randit hétvégén!
És ígérem, csak rád fogok koncentrálni.
Ez az a férfi, akihez nem megyek hozzá.
Én vagyok az.
Frankie Bergstein világrekord-kísérlete
a „Yankee Doodle Dandy” leggyorsabb előadására.
Oké. Három, kettő, egy. Rajta!
Megcsináltad.
Négy másodperc. Ez az új rekord!
Minek örültök annyira?
Ez volt a „Yankee Doodle Dandy” világrekord sebességű előadása.
Négy másodperc.
Ez egy világrekord sebességű halandzsa volt.
Itt senki nem alkalmas arra, hogy megítélje, koherens-e.
Nem az.
A fenébe!
Kell lennie egy rekordnak, amit megdönthetek.
Mielőtt megtennéd, megkóstolnád?
Olyan, mint anyámé?
Fogalmam sincs, milyen íze volt az anyádénak.
És nem.
Az ötödik receptet csinálom, és közel sem járok ahhoz,
ahogy ő csinálta.
Biztos ismersz valakit, akinek megvan a recept.
A testvéremnek, Jeffrey-nek megvan.
De évtizedek óta nem beszéltünk.
Nem hiszem el, hogy ennyi éve elhidegültetek.
Biztos egy rohadék, és miatta vesztek össze.
Nem, csodás fickó.
Grace egy rohadék, és miatta vesztek össze.
Nem vesztünk össze.
Csak úgy esett, hogy egy ideig nem beszéltünk,
aztán túl kínos lett beszélni róla,
így csak várunk, amíg valamelyikünk meg nem hal.
Ez őrület.
Hidd el annak, aki jövő csütörtökön meghal!
Nem akarod rendezetlenül hagyni a dolgokat az öcséddel.
Főleg, hogy csak fel kellene emelned a telefont.
Te tényleg nem érted a fehér. angolszász protestánsokat.
Rendben. Mondom, mi lesz.
Lefekszem vele…
Mind egyetértünk, hogy a terv nem épp elhibázott,
de nem is teljesen kidolgozott.
Ne már, Grace! Hívd fel a testvéred!
Mitől félsz?
Nem akarok egy egész ügyet vele.
Én csak a csirkepaprikást akarom.
Talán megkapod a legfinomabb paprikást:
a szeretetet.
Elvesztettem a fonalat.
Még mindig lefekszem vele?
De jó, te vagy az.
Szerintem sosem mondtad még ezt nekem.
Hol van Robert?
Egy nappal korábban ment Palm Springsbe,
hogy kivegye a lakást, és bevásároljon.
- Szóval a butikokat járja? - Igen.
Mi a baj?
Megkaptam a Macsók és macák előzetes kritikáját az On Stage San Diegótól.
Katasztrófa.
- Szétszedtek minket. - Mi?
De Shushman írta!
Shushman imád titeket!
Shushman kicsinált minket. Keményen.
Mit mondott Robertről?
„Az általában megbízható Robert Hanson
sajnos már csak árnyéka önmagának.
Bár elmondta szövegét,
mintha nem emlékezett volna rá.
Mr. Hanson nem parádézik a színpadon
Sky-ra jellemző ragyogással,
inkább a legközelebbi székhez siet megpihenni.”
Ez tönkre fogja tenni Robertet.
Igen.
Túl érzékeny, még meleg színésznek is.
Ilyen kritikával nem mehetünk Palm Springsbe.
Ezért kéne máshol megszállnunk, szép kilátással és Robert nélkül.
- Peter! - Sol, ez nekem még rosszabb.
Megcsináltam.
- Mit? - Azt, amit szoktam.
Egy héttel a premier előtt
találkozom Shushmannal iszogatni,
lefekszem vele, és nagyszerű kritikát kapunk.
Mi?
Lefekszel vele egy jó kritikáért?
Szívesen.
Istenem!
A republikánusoknak igazuk van.
A show-biznisz rettenetes.
Várj…
Ha minden évben ezt csinálod, miért nem működött ezúttal?
Na jó.
Talán nem voltam a legjobb formámban.
Thai kaját ebédeltem.
A thai kaja puffaszt.
Ki gondolta volna, hogy Shushman ennyire kifinomult?
Kritikus.
Az a dolga, hogy kifinomult legyen.
Kell egy terv, hogy rendbe hozzuk.
Öljük meg Shushmant?
Túl kockázatos.
Eltüntetjük kritikát, mielőtt megjelenik.
Értem.
Le kell feküdnöm vele, de ezúttal le kell nyűgöznöm.
Elmenni kondiba.
Könnyű ebédet enni. Megoldom.
Nem, ez nem egy nyolcvanas évekbeli gőzfürdő.
Zsarolásról beszélek.
Imádom. Hogyan?
És… mehet!
A francba!
Mi történik, Frankie?
Kurva ízületi gyulladás!
Ezzel a kézzel nem tudok világrekordot dönteni.
Az evőpálcikát is alig tudom megfogni.
A galuskaevés világrekordjáról van szó.
Nem tudsz koncentrálni?
Azt hittem, menni fog.
De lásd be, J-M,
csak egy „pálcikakezű” öreglány vagyok.
Használj villát!
Nem nagy ügy.
Ki vagyok, ha nem tudok pálcikát használni?
Hát nem érted? Az életemről van szó.
Hogy érthetné meg bárki is?
Azt hittem, fontos életem volt.
De mint kiderült, sosem csináltam semmi nagy dolgot.
Miről beszélsz?
Minden este használom a vibrátort, amit feltaláltál.
Néha a keményebb reggeleken is.
De sosem lettem híres művész.
A rólam elnevezett fűről kiderült, hogy indica.
A kiáltványomat elutasította a New York Times.
Mindig csalódott leszel, ha csak a kudarcra emlékszel.
De a vége felé közeledve azon tűnődik az ember, ki is valójában.
Attól félek, hogy az egyetlen dolog lettem,
ami sosem akartam: olyan, mint mindenki más.
Te jó ég!
Ti öregek lehetetlenek vagytok.
Istenem!
Ez kész katasztrófa!
Ide jön.
- Ki? - Az öcsém.
Azt mondtam, találkoznék vele valamikor,
és nem értette, hogy csak udvarias vagyok.
Még a receptet sem tudtam elkérni.
Én pedig idegen vagyok magam számára. Lépj túl rajta!
Miért nem te teszed túl magad te a saját ügyeden?
Az enyém mindjárt belép az ajtón.
Rendben. Összeszedem magam.
De miután végeztünk,
teljes gőzzel segítesz nekem,
hogy maradandó nagyságot érjek el a halálom órájában.
Igen. Rendben. Mindegy.
Látod?
Ez jó.
Üdv!
Elköltöztél. Imádom.
Én nem.
Úgy örültem, hogy jelentkeztél.
Megkönnyebbültem, hogy nem veszel a szívedre egy kritikát.
Jó napot! Ki maga?
Egy pasi, aki a szívére vett egy kritikát.
És ha ragaszkodik ahhoz, hogy publikálja a rosszindulatú írását
férjem Sky Masterson-alakításáról,
én elmondom a szerkesztőnek
a Peterrel kötött kis alkuját.
Milyen alku?
Azt, hogy lefekszik a rendezőkkel, akikről kritikákat ír.
Ismeri az „újságírói integritás” fogalmát?
Olyan nincs az On Stage San Diegónál.
A Food-n-Things a tulajdonosa,
és az ásványvíz mellé ingyen adják a közértben.
A szerkesztőm tud a kapcsolatomról Peterrel.
- Adott egy pacsit. - Várjunk! Már tudják?
Várjunk! Kapcsolatunk van?
Nem kapcsolat. De találkoztál anyámmal!
Vele élsz. El kellett sétálnunk mellette, hogy bejussunk a hálószobába.
Azt hittem, ez egy valamit valamiért típusú üzlet.
Hogyan? Jót szexeltünk, mégis rossz kritikát írtam.
Várj! Jót szexeltünk?
Grace!
Jó volt újra hallani a hangodat!
Ez a telefon szépsége.
Ez is jó.
Csodásan nézel ki.
Üdv, Frankie vagyok!
A nővéred legjobb barátja vagyok.
Akkor nagyon különleges lehetsz.
Ne foglalkozz vele! Életzáró válsága van.
Csak hátra akartam hagyni valamit.
De csak jégkockákba véstem a monogramom
augusztus legforróbb napján.
- Jézusom! - Kérsz egy italt?
Kösz, de már nem iszom.
- Te jó ég! - Enni szoktál?
Imádok enni.
De most csak örülök, hogy látom a nővéremet.
Tehát…
miért hívtál fel ennyi év után?
Éheztem…
arra, hogy újra kapcsolatba kerüljünk.
- Én is. - Hagylak is titeket.
Ha rajtakaptok, hogy leskelődöm, csak hallgatózom.
Még egy óra?
Már egy órát késtél.
Nézd, ha Brianna rajtakap vele, meg fog ölni.
Mi? Nem, csak engem.
Nem hinném, hogy megölne egy csecsemőt.
Nem, nem emeltem ki, hogy „hinném”.
A francba! Mennem kell.
Mennem kell.
Hé!
Gyerünk! Igen.
Egy kis… pihenés.
Csak…
Ó, igen.
Oké, itt is vagyunk. Igen.
Kicsim?
Van egy meglepetésem.
Jó, maradj csöndben a bácsikád / apád / legjobb barátod kedvéért,
és talán mindketten túléljük.
- Hahó! - Oké.
Villámkérdés! Ha bármit kívánhatnál, mi lenne az?
Időgép.
Pontosan. Visszatérés az egyszerűbb időkhöz.
Legyünk őszinték, nem vagyunk szülők.
Fiatalok vagyunk.
Istenem!
Gomba.
Vaduljunk be!
Ma este? Szerintem nem jó ötlet…
a gyomrom miatt.
Most ettem meg egy csomó aszalt szilvát.
Fogadd el, mert van egy tervem.
Gyorsan bekapjuk ezeket, és megnézzük a Gyilkos kobold 2-t.
Kicsim! Újrajátsszuk a második randinkat?
Emlékeztetlek, milyen varázslatos vagyok.
Hogy felejthetném el?
Kilométereken át futottunk egy kocsi után, mert azt hittük, egy óriási cukorka.
És ezt újra átélhetjük.
Kockafej, szedd össze magad, vagy megetetem veled, mint a múltkor.
Ne! Ne…
Megetetem magamat.
Amint megnyugszik a gyomrom.
Általában 60 perc alatt.
Mi a szar ez?
A francba!
Az egyik figurámé.
Ez egy hálózsák. Csillagközi Kempinget játszottam.
Ez…
Mi ez a szag?
Biztos a szilva.
Nem.
Ő az.
Érzem rajtad a szagát.
Kizárt!
Itt van?
- Te jó ég! - Ne már!
- Ki? - Hol van?
Tudom, hogy itt van valahol.
Brianna! Ne már!
Bellingham!
Told ide a képed!
Tudom, hogy untatlak az unokáimmal.
De esküszöm, csak rám mosolyog a pici…
és csordultig tölti a szívemet.
Igen.
Tudod, mi tölt engem csordultig?
A csirkepaprikás.
Emlékszel arra, amit gyerekkorunkban ettünk?
- Ó, igen. - Igen.
Nem lenyűgöző, hogy az ételek hogyan idézik meg a gyerekkori emlékeket?
Pontosan.
Az emlékeidben barnára volt pirítva?
Régen mindig főztem a nejemnek. Imádta.
A halála óta egyszer sem csináltam újra.
És vízzel vagy alaplével főzted?
Amíg élt.
Bocs, hogy kihagytam a temetést.
- Sajnálom, hogy nem ismerted. - Én is.
Ehettük volna együtt anya paprikását, és…
Hagymát is adtál volna hozzá?
Anya nem csinált csirkepaprikást. Az apa főztje volt.
Mi?
Ő csinálta a csirkepaprikást?
Azt hittem, ezért akartad elkészíteni. Mert hiányzott.
Nem. Ami hiányzik, az…
a csirke.
Egy ideig nem ettem…
és egy különleges étellel akartam…
visszatérni a csirke világába.
Szóval ennek semmi köze apához.
Jeffrey, azt sem tudtam, hogy ő csinálta.
Jesszus! Nem beszélhetnénk valami másról apán kívül?
Ezért nem beszéltünk évek óta?
Mert félsz, hogy beszélünk apáról?
Nem lehetnénk lazák és barátságosak?
Maradjunk a recepteknél!
A testvérem vagy. Igazi beszélgetést szeretnék.
De csak apáról akarsz beszélni.
De ettől még nem kell beszélnünk arról a szörnyű tengerparti napról.
Mindent elnyom.
Csak többet akarok tudni róla. Négyéves voltam, amikor meghalt.
- Semmi emlékem sincs róla. - Akkor szerencsés vagy, Jeffrey.
Nem kellett ezen átmenned. Örülj neki!
Bocs, ha nem gondolom szerencsének, hogy nem ismertem az apámat.
Nem kellett végignézned, ahogy az, akit a világon a legjobban szerettél,
eltűnik a vízben, és soha nem tér vissza!
Szent áttörés!
De ha tetszett a szex, miért írtál ilyen rossz kritikát?
Nem tetszett a darab.
Miért olyan nehéz ezt mindenkinek megérteni?
Robert teljesen szét volt esve.
Örülhetünk, hogy a „Luck Be a Lady” végére ért egyáltalán.
Tényleg nem tetszett az előadás?
- Az azt jelenti… - Igen, Peter.
Azt jelenti, hogy tényleg tetszett a többi.
És bármennyire is szánalmasan hangzik, te is nagyon tetszettél.
Ha azt akartad, hogy írjam át a kritikát,
ha ez ilyen sokat jelent neked,
egyszerűen meg kellett volna kérned rá.
Tehát…
most már késő?
Úgy gondolom.
- Mert? - Lássuk…
Azért hívtál ide, hogy megzsarolj,
és utána elmondd, hogy évek óta cinikusan fekszel le velem!
- Kérem, ne tegye! - Miért olyan nagy ügy ez?
Mindenki kap néha rossz kritikát.
De ezúttal más.
Robert kezdi elveszíteni az emlékezetét.
- Épp hogy a darab végére ért. - Mi?
Meg kellett győznöm, hogy viseljen fülest, a színpad mögött mondtam neki a szöveget.
Ezért kellett a színpad mögött lenned?
Azt hittem, nem akarsz fizetni a jegyért.
Ez Robert utolsó előadása.
Reméltem, hogy meg tudom védeni őt ettől.
De…
talán nem védhetünk meg senkit attól, amivel szembe kell néznie.
Minden vasárnap kártyáztam az anyámmal.
És egyszer csak elkezdett…
Először azt hittem, csal.
Aztán rájöttem, hogy egyszerűen nem emlékszik.
Jóval őelőtte láttam, hogy nem tud már bridzsezni,
és bárcsak megvédhettem volna ettől.
Kérem, adjon a férjemnek esélyt, hogy méltósággal fejezze be a karrierjét!
Este átírom a kritikámat.
Nagyon sajnálom, amin keresztülmegy!
Mélységes részvétem.
Köszönöm, Simon.
Peter, neked véged. Találkozunk a reggeli kiadásban!
Kurvára dögös vagy most!
Hívj fel! Talán. Kis szemétláda!
Kezdem nagyon megszeretni.
Részvétem apád miatt.
Igen, tudom, Frankie.
El sem tudom képzelni, mennyire fájt ez neked.
Annyi mindent megmagyaráz!
Hogy félsz a kötődéstől és a hirtelen veszteségektől.
Hogy miért nem mész be az óceánba.
Frankie, tudod, miért nem megyek be az óceánba.
Halkaki van benne.
Mennem kell, Grace.
Sok mindenre emlékeztetlek, amire nem akarsz gondolni.
Sajnálom, hogy felzaklattalak.
Azért nem fogsz ölelés nélkül távozni, ugye?
Vagy recept nélkül?
Jeffrey, ne menj el!
Talán mindketten megkaphatjátok, amit akartok.
Grace a receptet szeretné, Jeffrey meg tudni akarja, ki az apja.
Minden hozzávalóért, amit Grace-nek adsz,
elmond valamit az apátokról.
Frankie, ez…
Ez a legdurvább ötlet, amit…
Egy felnegyedelt csirke.
Jó.
A kórházban aludt, amikor tüdőgyulladásod volt.
Egy kockára vágott hagyma.
Éjjel a padlón feküdt az ágyam mellett, és…
Mills Brotherst énekelt nekem.
Két gerezd fokhagyma.
Vasárnap reggelente vaníliaillata volt,
amikor palacsintát sütött.
Két evőkanál magyar paprika.
Jól utánozta Tapsi Hapsit.
Meg tudod mutatni?
Hol van a hozzávalóm?
Egy csipetnyi csilipehely.
- Senki sem képes rá. - Szeretném kipróbálni.
Várjunk csak!
Majd' elfelejtettem a csirkealaplevet…
és a tejfölt.
És majdnem elfelejtettem:
mindig kalapban ment el otthonról.
Köszönöm.
Köszönöm!
Szívesen.
Bármikor. Szó szerint bármikor.
Sajnálom.
Úgy volt, hogy érte jönnek, mielőtt hazaérsz. Vészhelyzet volt.
Vészhelyzet? Csúcsidőben mentek boltba.
Adrenalinfüggők.
Ha nem érezték volna magukat rosszul,
nem hoztak volna nekünk Jamón de Serranót.
Sertéslábat?
Inkább a vőlegényemet választanám!
Brianna, megegyeztünk, hogy hívhatnak,
amíg nem tudják megoldani.
- Ideiglenes. - Csakhogy nem az.
Ez az új normális.
Sőt…
Ez az élet, amire mindig vágytál.
Igen, de veled.
Ugyan már, nem megcsallak!
Rosszabb.
Mintha én lennék a harmadik a saját kapcsolatomban.
Nem igaz. Nem.
Posztmodern család vagyunk, és te vagy az első számú csajom.
Akkor miért cserélted le rá a háttérképed?
Országos Babanap volt!
Vissza akartam cserélni.
Minek egy Országos Babanap?
- Mi ütött az emberekbe? - Brianna, szedd össze magad!
Itt vagyok. Szeretlek.
Semminek sem kell megváltoznia.
Még tényleg elhiszed ezt?
Épp most rejtetted el előlem a gyerekedet.
Tudod, milyen elbaszott ez?
Tudod, mi az igazán elbaszott?
Hogy azt éreztem, muszáj így tennem.
Nagy a baj, igaz?
És… a gomba kezd beütni.
Jó?
- Tele vagy? - Igen.
Remek.
Az én dolgom jön.
Mi is volt az?
Megkértelek, hogy segíts maradandó nagyságot elérni,
és te lelkesen beleegyeztél.
- Tényleg? - Igen.
„Igen. Rendben. Mindegy.” Ismerősen hangzik?
Igen, rendben, mindegy.
Mi van veled?
Átlagos vagyok, Grace.
Meglepően középszerű.
És így fognak rám emlékezni.
Ha egyáltalán emlékeznek rám.
- Mit akarsz, hogy emlékezzenek rád? - Ne így!
Tudod, ma először eszembe jutott az apám.
Úgy értem, hogy igazán gondoltam rá.
Nem arra, hogy mit tett, vagy hogyan halt meg, vagy…
hogy ki volt ő a világnak.
Hanem hogy ki volt ő nekem.
És ez úgy megnyugtatott, ahogy soha…
Ahogy sose hittem, hogy lehetséges.
Bárcsak tudná, milyen jól éreztem magam vele!
Nem szeretnéd, ha így emlékeznének rád?
- De. - Igen.
És így is fognak. Bízz bennem!
Azok, akik szeretnek, nem fognak átlagosként emlékezni rád.
Köszönöm.
Bizonyos értelemben…
ez az erőteljes felismerés azért jött, mert rávettelek, hogy hívd fel az öcsédet.
Szóval miközben megmentettelek…
magamat is megmentettem.
Igen. Rendben. Mindegy.
A feliratot fordította: Oláh Zsófia