‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫- חוגגים את חייה של פרנקי ב' -‬
‫כן, ג'רי, אני מתקשרת בקשר‬ ‫לפסל הקרח בשביל ההלוויה שלי.‬
‫אני מבינה שהשארת אותו בחוץ,‬ ‫אבל אני לא מוצאת אותו.‬
‫ג'ואן-מרגרט, ראית משהו בחוץ?‬
‫לא, רק דלי גדול עם מים.‬
‫לא, לא ראינו כלום, אבל נמשיך לחפש.‬
‫ביי.‬ ‫-כן?‬
‫לעזאזל.‬
‫"מאונטיין דיו" אמרו שלא,‬ ‫הם לא יתנו חסות להלוויה שלך.‬
‫מה המצב עם "מיסטר פיב"?‬ ‫-אנחנו מדברים בטלפון.‬
‫פרנקי, תנערי את גלימת האסלות שלך.‬ ‫חזרנו למשחק האסלות.‬
‫אלוהים! סוף סוף קיבלת תשובה‬ ‫מ"אסלות טוידי-טוי"?‬
‫לא רק שקיבלתי תשובה,‬
‫יש לנו פגישה עם המנכ"ל מחר ב-15:00.‬
‫אני לא יכולה, זאת השעה של ההלוויה שלי.‬
‫זאת ההזדמנות האחרונה שלנו.‬ ‫הוא חוזר לטוקיו מחר בערב.‬
‫גם את לא יכולה ללכת, את השושבינה שלי.‬
‫אבל זה דבר אמיתי, וזה דבר לא שפוי.‬
‫אז אני חושבת שנבטל את הדבר הלא שפוי.‬
‫אבל אני אמות ביום חמישי.‬
‫את לא תמותי ביום חמישי.‬ ‫-אני כן!‬
‫ואם את לא מאמינה,‬ ‫את יכולה לפחות לשתף פעולה,‬
‫כי אני החברה הכי טובה שלך.‬
‫פרנקי, בטח ששיתפתי פעולה.‬
‫כבר שלושה חודשים שאני מרצה אותך.‬
‫לקחתי אותך לרופא,‬ ‫אפילו ניסיתי לגלות מי ירצח אותך.‬
‫ונכשלת.‬
‫והוא או היא עדיין חופשיים.‬ ‫-זה פשוט מגוחך.‬
‫אני לא אחמיץ פגישה‬ ‫עם איש האסלות החשוב בעולם‬
‫בשביל הלוויה דמיונית מזוינת.‬
‫איך את יכולה לא לבוא‬ ‫להלוויה הדמיונית המזוינת שלי?‬
‫אני אבוא להלוויה האמיתית שלך,‬ ‫אבל אני הולכת לפגישה הזאת, לבד.‬
‫את לא יכולה ללכת לבד.‬
‫מי תתבל את הפגישה באפקטים קוליים מצחיקים?‬
‫אני מקווה שאף אחת, כי זאת פגישת עסקים.‬
‫טוב, בכל מקרה יהיה לנו יותר כיף בלעדייך.‬
‫לעוכרת שמחות אין מקום בהלוויה.‬
‫הצבייה יכולה רק לצפות‬ ‫בשעה שהאריות והצבועים‬
‫שמים את מחלוקותיהם בצד‬ ‫ועומדים לנסות להרוג את הגור שלה.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫רוברט, אתה מוכן לצאת?‬
‫לאן?‬ ‫-יש לך תור לרופא.‬
‫לא שכחת, נכון?‬
‫אין לי תור לרופא.‬ ‫-בטח שיש לך.‬
‫אמרת לי לקבוע תור כדי לבדוק את לחץ הדם,‬
‫את הזיכרון ואת הכולסטרול שלך.‬
‫באמת חשבת שזה יעבוד, נכון?‬
‫שמה יעבוד? אני סתם מתנהג באופן רגיל לגמרי.‬
‫כמעט עבדת עליי, אבל אני לא הולך.‬
‫התרשלת, ילד.‬
‫למה שארצה לבדוק את הכולסטרול שלי‬
‫כשכולם יודעים שהוא נורא?‬
‫ממש מוזר.‬
‫כי חשבתי...‬
‫ממש מוזר.‬
‫סול, ניסית לעשות גזלייטינג לגבר‬ ‫שהסרט האהוב עליו הוא "גזלייט".‬
‫אלוהים אדירים, איך שכחתי?‬
‫אולי צריך לבדוק את הזיכרון שלך.‬
‫אני מצטער, אבל אתה חייב להודות‬ ‫שהזיכרון שלך התדרדר.‬
‫אני לא אעשה שום דבר כזה.‬
‫אני פשוט לא רוצה‬ ‫שתרגיש מבוכה מול כולם בהלוויה.‬
‫אתה פוחד שאני ארגיש מבוכה בהלוויה‬
‫של אישה שאפילו לא הולכת למות?‬
‫ממש.‬
‫ורק בגלל זה, אתה יודע מי בא למסיבה.‬
‫לא.‬
‫כן.‬
‫רוברט מסיבות.‬
‫חשבתי שהוצאת אותו לגמלאות ב-87'.‬
‫אז אני מחזיר אותו,‬ ‫כדי להוכיח לך שאני חד כתמיד.‬
‫אני אהמם את כולם עם הסיפורים הישנים שלי,‬ ‫בדיוק כמו שעשיתי בטיול לאירלנד,‬
‫שם רוברט מסיבות נולד.‬
‫אתה לא חייב להיות רוברט מסיבות, אתה יודע.‬
‫אתה יכול להיות פשוט רוברט הרגיל.‬
‫ואפילו עדיף שתהיה רוברט השקט.‬
‫זה היום של רוברט מסיבות!‬ ‫-זה מחר.‬
‫אף פעם אל תתקן את רוברט מסיבות.‬
‫קח. מכונת הלחם צריכה להיות שלך.‬
‫יותר מדי זיכרונות כואבים.‬
‫את בטוחה?‬
‫אני באמת אוהב ריח של לחם טרי.‬
‫ואני רוצה שהריח הזה יהיה חלק‬ ‫מהחיים החדשים שלך.‬
‫תודה.‬ ‫-כן.‬
‫השתמשנו פעם במכונת הלחם?‬
‫אלוהים. אני ממש מצטערת. מה שלומך?‬
‫בסדר, אני רק...‬
‫רק רציתי שתדע שאני פה בשבילך.‬
‫תודה.‬
‫זה ממש חשוב לי.‬
‫כן, התמיכה שלך חשובה לי יותר מהכול.‬
‫אני הולך לארוז את הלגו.‬ ‫-כן.‬
‫מה? לא יצא לי לדבר איתו מאז שנפרדתם.‬
‫רציתי רק לוודא שהוא בסדר.‬
‫הוא הרי נאלץ לבחור בינך‬ ‫לבין הבת שלו, נכון? בחייך.‬
‫הוא זה שלא מילא את חלקו בעסקה שלנו.‬
‫אל תביני לא נכון, אני לגמרי בצד של בריאנה.‬
‫תודה.‬
‫זה פשוט עצוב‬ ‫שהוא בילה כל כך הרבה זמן בזוגיות‬
‫שאף פעם לא התאימה לו.‬
‫וגם את!‬
‫אתה יודע מה יתאים ללגו? כלי התה מכסף.‬
‫אתה רוצה אותם? אני יודעת‬ ‫שאתה אוהב דברים נוצצים.‬
‫וואו. את בטוחה? אני מרגיש‬ ‫שאני עושה עלייך סיבוב.‬
‫את נותנת לי את כל הדברים היקרים...‬
‫פשוט חשוב לי מאוד שלא נהיה מהאנשים‬
‫שרבים על דברים.‬
‫אתה מבין?‬ ‫-לגמרי.‬
‫אני אביא אותם.‬
‫תודה.‬
‫היי, בארי. בוא הנה.‬ ‫-כן?‬
‫טוב, בריאנה דופקת אותך בגדול, בסדר?‬
‫היא נותנת לך את הדברים היקרים‬ ‫שאף אחד לא משתמש בהם אף פעם,‬
‫כדי לקחת את כל הדברים השימושיים‬ ‫שמשתמשים בהם כל יום.‬
‫לא, זה לא יכול להיות.‬
‫תראי את תנור הסופלה החשמלי המדהים‬ ‫שהיא נתנה לי.‬
‫מתי בפעם האחרונה הכנת סופלה?‬
‫אוי, אלוהים, היא דופקת אותי.‬ ‫-כן.‬
‫אני אכין לך רשימה של כל הדברים‬ ‫שאתה צריך כדי לחיות.‬
‫אבל אני יכול לשמור את מגלגל הסושי?‬ ‫-אלוהים, בארי.‬
‫קשה לי עם זה.‬
‫אימא?‬
‫את בסדר?‬ ‫-לגמרי.‬
‫אני פשוט קצת מסטולה.‬
‫רצית לראות אותנו?‬
‫אנחנו צריכים לקיים שיחה רצינית.‬
‫שבו.‬
‫כידוע לכם, אני אמות ביום חמישי.‬
‫זה עדיין קורה?‬ ‫-כן.‬
‫ובנים, אתם חייבים להבטיח לי שאחרי שאמות,‬
‫תמיד תדאגו אחד לשני.‬
‫בטח, אימא.‬
‫אפשר להפסיק לדבר על זה שתמותי, בבקשה?‬
‫לא. ועכשיו צריך לדון בירושה שלכם.‬
‫באד, אני מורישה לך...‬
‫רשות.‬
‫סליחה?‬
‫אני מורישה לך רשות.‬
‫למכור את החצי שלך בבית החוף?‬
‫לא, הוא הולך לגרייס.‬
‫ואתה כל הזמן הורס את הרגע,‬ ‫אז אני צריכה להגיד את זה פעם שלישית.‬
‫אני מורישה לך...‬
‫רשות.‬
‫בסדר.‬
‫תודה.‬
‫ולך, קויוטי, אני מורישה‬ ‫את כל רכושי עלי אדמות.‬
‫מה?‬ ‫-את מורישה לו הכול?‬
‫לא הכול. אני מורישה לך...‬
‫רשות. כן, כן, שמעתי.‬
‫ושניכם יכולים להשתמש‬ ‫בירושות שלכם כראות עיניכם.‬
‫אני אעשה את זה.‬
‫הירושה שלי היא מילה.‬
‫כן. כן, היא מילה.‬
‫רשות.‬
‫גברת הנסון?‬
‫אני יוקו, יד ימינו של מר פוג'יביאשי.‬ ‫-מה שלומך?‬
‫הוא מצפה בקוצר רוח‬ ‫לפגישה איתך ועם גברת ברגסטין.‬
‫אני חוששת שפרנקי לא יכולה הייתה לבוא.‬ ‫-אוי, לא. היא חולה?‬
‫היא לא בריאה.‬
‫זאת עלולה להיות בעיה.‬ ‫-למה?‬
‫מר פוג'יביאשי די הוקסם ממנה‬ ‫בתוכנית "הכרישים".‬
‫והוא אומנם מכבד את החוש העסקי שלך,‬
‫אבל הוא רצה בעצם לפגוש‬ ‫את הצוות גרייס ופרנקי.‬
‫אני אקבע מועד חדש.‬
‫אבל אל תדאגי, הוא יחזור לארה"ב באביב הבא.‬
‫כן. לא, לא. צריך לעשות את זה עכשיו.‬
‫והאמת היא...‬
‫שאני שתי חברות הצוות.‬
‫שתי חברות הצוות?‬ ‫-כן, אני כותבת את החומרים.‬
‫כמו סיימון וגרפונקל.‬
‫את יודעת, סיימון כתב את השירים,‬ ‫וגרפונקל הוא אפס.‬
‫יש לו קול של מלאך. "גשר מעל מים סוערים"?‬
‫כן, טוב, אני מנסה לומר‬ ‫שמר פוג'יביאשי לא יתאכזב‬
‫לפגוש את צוות גרייס.‬
‫אני פה.‬
‫ברוכים הבאים, אבלים. תאכלו בהנאה!‬
‫קודם אני אשתה בהנאה.‬
‫באת פיכחת? טירונית.‬
‫יש "דל טאקו" בדרך,‬
‫ובר פרוזן יוגורט עם ארון קבורה מלא תוספות.‬
‫לא ייאמן שפרנקי מכריחה אותנו לעשות את זה.‬
‫לא יפה לדבר רעות על המתים‬ ‫כשהם עומדים מולך.‬
‫פרנקי, אני ממש משתתף בצערך על עצמך.‬
‫זה לא רציני, אני אחזור.‬
‫אם פרה תעשה לך "מו" מוזר,‬ ‫פשוט תגיד לה שלום.‬
‫אתה נראה טוב.‬
‫כי היום אני רוברט מסיבות.‬
‫תודה לאל. מישהו צריך‬ ‫להכניס קצת חיים בגוויות האלה.‬
‫זה כאילו שהם אף פעם לא היו בהלוויה.‬
‫היי.‬
‫בסדר.‬ ‫-כן, שמעתי מה קרה.‬
‫ואני רוצה רק להגיד...‬
‫שאני אפילו לא יכול‬ ‫לדמיין כמה זה קשה לבארי.‬
‫סליחה?‬
‫כן, אני חושב על הקטנצ'יק הזה בלי הפסקה.‬
‫הוא בערך שני מטר.‬
‫הלב שלו, בטח.‬
‫ואין לי כרגע טלפון נייד,‬ ‫מסיבות שאינן בשליטתי,‬
‫אבל בפעם הבאה שתראי אותו,‬
‫את יכולה לתת לו את המספר הזה‬ ‫ולהגיד לו שיתקשר אליי?‬
‫תודה.‬
‫היי...‬ ‫-אוי, לא.‬
‫קויוטי סיפר לי הכול.‬ ‫את יודעת אם לבארי יש פסיכולוג טוב?‬
‫שלי מעולה, אבל הוא קצת יקר.‬
‫את יודעת מה? יהיה נחמד מצידך‬ ‫אם תציעי לשלם על הטיפול.‬
‫סליחה?‬
‫אני פשוט חושב שאם שברת משהו,‬ ‫את צריכה לשלם עליו.‬
‫אתה באמת ממשיך לדבר?‬
‫דיברתם על בארי?‬ ‫-אני פשוט דואג לקטנצ'יק הזה.‬
‫היי.‬
‫גם אני קטנצ'יק.‬
‫חבורת...‬
‫כלבות!‬
‫אני חייבת לספוג הכול.‬
‫זאת הארוחה הראשונה‬ ‫מבין הארוחות האחרונות שלי.‬
‫קטגוריית משנה, "טעמי אסיה".‬
‫מתוקה, תפסיקי לענות את עצמך.‬
‫בלי מזלג, אף פעם.‬
‫אני לא אעליב את העם הסיני ואת הנודלס.‬
‫יש רק דבר אחד טוב בלמות צעירה.‬
‫לעולם לא אהיה לוזרית זקנה ועצובה‬
‫שאוכלת נודלס עם מזלג.‬
‫ג'יי-אם, בואי נתחיל את מסיבת ההלוויה הזאת.‬
‫החוצה, כולם!‬
‫איזו תוספת נחמדה.‬
‫למה יש לה קונכייה?‬
‫היא בטח חשבה שלא מספיק מעצבן פה.‬
‫ברוכים הבאים להלוויה של פרנקי.‬
‫ותזכרו, יקיריי,‬
‫אי אפשר להגיד הלוויה בלי להגיד הלוואי.‬
‫ועכשיו, לפני שנלך לחוף,‬
‫כדאי שתדעו שכולכם נדרשים לשאת הספד.‬
‫מה?‬
‫בלי לחץ, אבל אלה יהיו‬ ‫המילים האחרונות שאשמע בחיי.‬
‫אז תגידו משהו נוקב, מצחיק,‬ ‫שיוצא מהלב ורודף את הנפש.‬
‫יעד קל להשגה.‬
‫כל אחד מכם יקבל 12 דקות.‬
‫אתם מוזמנים לדבר יותר,‬ ‫ואסור לכם לדבר פחות.‬
‫יש לי רשות לא לעשות את זה?‬ ‫-לא.‬
‫כן, היי, אני לא ממש מכיר אותך היטב.‬
‫תחפור עמוק.‬
‫איזה כיף!‬
‫לסיום, אנחנו מאמינות‬ ‫שהשילוב בין הרעיון שלנו‬
‫לבין הטכנולוגיה שלכם יוביל סוף סוף‬
‫לעידן חדש של אסלות לקשישים.‬
‫- טוידי-טוי -‬
‫יש שאלות?‬
‫מרשים מאוד, גברת הנסון.‬
‫הצגת הרבה מספרים משכנעים, וגם...‬
‫תודה, תודה.‬
‫בבקשה.‬
‫נראה שהמוצר שלך מתאים מאוד למותג שלנו.‬
‫את וגברת ברגסטין עשויות‬ ‫לתרום הרבה לעסקינו בארה"ב,‬
‫ואולי אף בעולם כולו.‬
‫אז אני יכולה לקרוא לך "שותף"?‬
‫את יודעת, שותפות עסקית מצליחה‬
‫מתחילה מבסיס מוצק.‬
‫אמון הדדי.‬
‫את מכירה את מסורת הנומיקאי היפנית?‬
‫בטח.‬
‫כשהולכים לשתות עם חברים, עמיתים לעבודה,‬ ‫שותפים עסקיים פוטנציאליים...‬
‫אז תצטרפי אליי‬ ‫ואל חברי הצוות שלי למעט סאקה?‬
‫אם ב"מעט סאקה" הכוונה להרבה סאקה...‬
‫עושה רושם שאת יותר כיפית מאיך שזה נראה.‬
‫לא הבנת את זה אחרי ה...?‬
‫אני מת לראות איזה שיר תבחרי בקריוקי.‬
‫תסלחי לי, בבקשה.‬
‫הוא לא רציני בקשר לקריוקי, נכון?‬
‫הוא רציני מאוד. זה הדבר האהוב עליו.‬
‫כן.‬
‫תראי, אין מספיק סאקה בסן דייגו‬ ‫כדי לשכנע אותי לעמוד לבד על הבמה ולשיר.‬
‫אני לא שרה אפילו במקלחת.‬
‫העניין הוא כזה.‬ ‫הקריוקי ממש חשוב למר פוג'יביאשי.‬
‫בעיניו, זאת דרך להפגין ענווה לעיני הצוות.‬
‫כן, טוב, אני לא אוהבת להשוויץ,‬ ‫אבל אני מספיק ענווה גם ככה.‬
‫אולי אני יכולה לשתות יותר במקום?‬
‫אני חוששת שאם לא תשירי,‬ ‫הוא יחשוב שאת מתנשאת מעל השאר.‬
‫וזה לא טוב?‬ ‫-זה רע.‬
‫איזה זין.‬
‫אין לנו את כל היום, אנשים.‬
‫האישה תלך לעולמה מחר.‬
‫קצת קשה לכתוב הספד כשאת עומדת מעליי‬
‫וצורחת עליי לכתוב הספד.‬
‫ממש סטנדאפיסט.‬
‫היי, למה שאתה לא תישא את כל ההספדים?‬
‫קיבלת את כל הירושה,‬ ‫אתה צריך לשאת גם את כל ההספדים.‬
‫הבנתי, אתה כועס עליי בגלל הירושה שלי.‬
‫אתה יודע, כמו שאבא נהג לומר:‬ ‫"זה הוגן, זה פשוט לא שווה."‬
‫כן, טוב, הוא גם השקיע‬ ‫בדבר שנקרא "בטא-מקס",‬
‫אז תגיד לי אתה, לעזאזל.‬
‫אני חושב שמגעיל לדבר על זה‬ ‫ביום שבו אימא תמות.‬
‫אימא לא תמות היום, היא תמות מחר.‬
‫אתה לא יודע כלום.‬
‫מקסים, יקירה.‬
‫לא את זה.‬
‫למה אנחנו בכלל עושים את זה?‬ ‫גרייס צריכה לספוד לה.‬
‫למה היא לא פה? זה מוזר.‬
‫היי, אימא, איפה גרייס?‬
‫במקום אחר, כמובן. כנראה שזה לא מזיז לה.‬
‫עכשיו תמשיכו‬ ‫לכתוב עליי דברים חמודים, לעזאזל!‬
‫לא את זה.‬
‫הגעתם לפרנקי. אני אחזור אליכם מיד,‬ ‫אלא אם כן יום חמישי כבר עבר.‬
‫במקרה כזה, תסתכלו לשמיים ותחכו לסימן.‬
‫פרנקי, תעני כבר לטלפון הארור שלך!‬
‫את יודעת שאני לא יכולה‬ ‫לעלות על הבמה ולשיר בלעדייך.‬
‫ויש לנו הזדמנות לסגור את העסקה,‬ ‫אבל רק אם תגיעי הנה מהר.‬
‫התעכבתי כמה שרק יכולתי.‬
‫אני חונה מחוץ לבר,‬ ‫והם חושבים שהלכתי לאיבוד.‬
‫פרנקי, אני יודעת שהרסתי‬ ‫את מכונת הקריוקי שלך, אבל אני...‬
‫לעזאזל, נזכרתי עכשיו‬ ‫שהאשמתי בזה את הנכד שלי.‬
‫טוב, פרנקי, אני מבטיחה לקנות לך אחת חדשה,‬
‫אבל רק אם תגיעי הנה...‬
‫מצאתי את המקום!‬ ‫-כן.‬
‫הנכד שלי הרס לי את הג'י-פי-אס.‬
‫טוב, הוא עבד.‬ ‫-כן.‬
‫בואי נלך לקריוקי.‬ ‫-כן. אני כבר באה.‬
‫כולנו צריכים להיכנס ביחד.‬
‫היי. זה כל מה שנשאר בחנות.‬
‫מה אתה עושה פה?‬ ‫-ביקשת ממני לבוא.‬
‫לא התכוונתי לזה.‬
‫בסדר, אז אני אלך.‬ ‫-לא, אתה לא יכול ללכת עכשיו.‬
‫אני איראה כמו המניאקית שאמרה לך ללכת.‬
‫את באמת אומרת לי לעזוב.‬ ‫-אבל עכשיו אני אומרת לך להישאר.‬
‫בעצם, אני צריכה שתעשה לי טובה.‬
‫תשכנע את כולם‬ ‫שהולך לך ממש טוב מאז שנפרדנו.‬
‫למה?‬
‫כי אף אחד לא שאל מה שלומי, וזה לא לעניין.‬
‫אם הם יחשבו שהולך לך מצוין,‬ ‫אולי אקבל כמה פירורי הזדהות.‬
‫בסדר. אבל אני מקבל את צלחות היומיום.‬
‫בסדר.‬
‫המטבח זה מקום טוב לזה? בסדר.‬ ‫-כן.‬
‫חברים יקרים, פרנקי לא תמות‬ ‫כל עוד היא חיה בלבבות שלנו.‬
‫וגם כאן על החוף. ממש שם.‬
‫אז היא ניסתה להאריך את הרמזור במעבר החצייה‬
‫כדי לאפשר למבוגרים להספיק לעבור.‬
‫אבל היא הייתה על סף כישלון,‬ ‫עד שגרייס הגיעה והצילה את המצב.‬
‫האמת היא שאני מכיר‬ ‫את גרייס יותר מאשר את פרנקי.‬
‫היא עדיין איתנו, תודה לאל.‬
‫היא עדיין איתנו, נכון?‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫אז פרנקי חשבה על רעיון מבריק, ויברטור...‬
‫לעזאזל, זאת הייתה גרייס.‬
‫לכי תזדייני.‬
‫פרנקי, פרנקי, פרנקי.‬
‫נדמה לי שכולנו הבנו היום משהו‬ ‫בנוגע לאישה המדהימה הזאת...‬
‫שאי אפשר לחשוב עליה בלי לחשוב גם על אימא.‬
‫לפחות תנסי!‬
‫בסדר!‬
‫בסדר.‬
‫טוב, אני זוכרת שפעם הן...‬
‫הן?‬
‫די, לכי מפה.‬
‫פרנקי!‬
‫לא הגיעה אליכם ההודעה שזאת ההלוויה שלי?‬
‫בטח יש למישהו סיפור על פרנקי בלי גרייס.‬
‫נו, באמת!‬
‫אני לא רק חלק מצמד.‬
‫יש לי גם קריירת סולו!‬
‫כמו ההוא עם הקול המעולה‬ ‫שעזב את להקת ג'ורני.‬
‫החדש מצוין.‬
‫מישהו עזב את ג'ורני?‬
‫הפיליפיני החתיך הקטן?‬
‫מישהו? משהו?‬
‫רגע!‬
‫לא.‬
‫איך יכול להיות שאחרי כל מה שעשיתי,‬
‫כל הזיכרונות שלכם ממני הם שלי עם גרייס?‬
‫מתי הפכתי למופע צדדי בחיים של עצמי?‬
‫אתם הרי יודעים שאני מציירת כבר שנים.‬
‫עשיתי את זה בלי גרייס, לא?‬
‫יש למישהו סיפור על ציור?‬
‫ציור הוא פעולה יחידנית. זה לא תחום עשיר.‬
‫אני באמת זוכרת ציור נפלא שציירת‬
‫של אישה שנראתה כמו דרקולה,‬
‫שותה מרטיני, והיא...‬
‫אליסון! את לא רוצה להפסיק‬
‫לספר את הסיפור הזה?‬ ‫-למה?‬
‫יודעים מה? אני עפה מפה.‬
‫זאת אומרת, אני באמת עפה פה,‬
‫אבל קודם אני עפה מפה.‬
‫ואני מבינה שזה מבלבל.‬
‫לאן את הולכת?‬
‫לצייר משהו שהוא לא גרייס.‬
‫אה, זה היה ציור של גרייס.‬
‫לעזאזל.‬
‫היי, תודה רבה שאמרת לכולם‬ ‫שהולך לך בסדר עם הפרידה.‬
‫זה עבד?‬ ‫-לא ממש.‬
‫מתברר שכולם פשוט אוהבים אותך יותר‬ ‫מאשר אותי.‬
‫זאת הפתעה?‬
‫בכל זאת, השם שלנו כזוג היה "בארי".‬
‫בכל מקרה, אני מעריכה את זה.‬
‫ואני יודעת שקשה להעמיד פנים שהכול בסדר.‬
‫בעצם...‬
‫לא היה כזה קשה.‬
‫בסדר.‬
‫אבל למה?‬ ‫-כי לא העמדתי פנים.‬
‫אני באמת בסדר.‬
‫את לא?‬
‫כן.‬
‫כאילו, כן.‬
‫לגמרי.‬
‫אפילו יותר טוב מבסדר.‬
‫אני די חש הקלה, למען האמת.‬
‫אני יכול לבלות עם מולי‬ ‫ולא לפחד ממה שתחשבי על זה.‬
‫אולי בהמשך יהיה לי עוד ילד.‬
‫אני פשוט מרגיש שזה נכון בשבילי.‬
‫יופי.‬
‫ותראי אותך, הולך לך מצוין. את יודעת?‬
‫את רק בת 41, כל העולם לפנייך.‬
‫אין לך עבודה, אז את יכולה לעשות הכול.‬
‫זאת התחלה חדשה.‬
‫אני ממש מתלהבת מהעתיד שלי.‬
‫בצדק.‬
‫סליחה, אני חייב לענות. עבודה.‬
‫אני לא חופשי כמוך.‬
‫היי.‬
‫כן.‬
‫מה קורה?‬
‫רגע.‬ ‫-מה?‬
‫יש לי.‬
‫סיפור על אימא.‬ ‫-בלי גרייס? אתה בטוח?‬
‫כן, לא, אין שום קשר לגרייס.‬
‫זה סיפור על איך שאימא שינתה‬ ‫את כל החיים שלי.‬
‫אז בשנה שעברה, היא ביקשה‬ ‫שאבוא לעזור לה להזיז משהו.‬
‫ארגז ויברטורים, אסלה, כרגיל.‬
‫ואז ראיתי דיוקן שהיא ציירה‬
‫של אישה יפה במידה שלא תיאמן.‬
‫הייתי לגמרי בהלם.‬
‫ואז אותה אישה באה, ואני מאוהב בה מאז.‬
‫ועכשיו אנחנו מתחתנים.‬
‫זה לא היה קורה בלי אימא.‬
‫ואני לא יודעת אם אתה יודע בכלל,‬
‫אבל לילה אחד, פרנקי לקחה אותי הצידה‬ ‫ואמרה לי שהיא תכננה הכול.‬
‫היא ניסתה לחבר בינינו.‬
‫מה?‬ ‫-אלוהים.‬
‫סיפור מצוין.‬
‫מה הבעיה שלך עכשיו?‬
‫גיליתי שאימא נתנה לך אפילו את האקסית שלי.‬
‫אתה הולך לכעוס על זה?‬
‫אז מי הציל אותנו בסוף מהדוב?‬
‫סוניה, המלצרית מהקפה של דוטי.‬
‫מתברר שאביה היה מאלף דובים‬ ‫בסמולנסק שבבלארוס.‬
‫מה אתה אומר על הזיכרון שלי, אדוני?‬
‫אני לא יודע‬ ‫אם יש בסיפור הזה מילה אחת נכונה,‬
‫אבל אתה זוכר אותו מילה במילה.‬
‫טוב, אתם חמודים.‬
‫ורוברט מסיבות? תעשו לי טובה.‬
‫איך הצלחת לתפוס כזה יהלום מדהים?‬
‫אני לא יודע אם הייתי קורא לו יהלום.‬ ‫ראית אותו משחק?‬
‫תעשה לי טובה.‬
‫אני רואה שאנחנו נהיה חברים.‬
‫לא, תודה.‬
‫היה לי המון מזל.‬
‫אם אתם באמת רוצים לדעת‬ ‫איך סול ואני הכרנו, תתכוננו.‬
‫זה היה ביום אביב יפהפה בחוף המזרחי.‬
‫נכון.‬
‫היינו בניו הייבן, קונטיקט.‬
‫היינו בבר בנמל, ואני זוכר שסול נזף‬
‫במלצר חצוף.‬
‫הוא שתה מרטיני עם תוספת זיתים.‬
‫רוברט, הם לא צריכים לשמוע...‬
‫אני לא אשכח את זה לעולם.‬
‫שמי התכלת הדגישו‬ ‫את העיניים הכחולות היפהפיות שלו.‬
‫ואני עדיין יכול לראות את החולצה הירוקה‬ ‫עם הצווארון המורם...‬
‫בטח משם גרייס לקחה אותה.‬
‫רוברט.‬ ‫-מה?‬
‫נדמה לי שאתה מתבלבל.‬
‫לא היית עם סול במלון בניו יורק?‬
‫נדמה לי שאני זוכר משהו על נשיקה במעלית.‬
‫אלוהים אדירים. סול...‬
‫לא, לא, זה בסדר.‬
‫רגע של קשישות.‬
‫מישהו ראה אתמול את משחק הספורט?‬
‫לא ראיתי, אבל שמעתי שאנשים רואים.‬
‫זאת הייתה ההזדמנות שלך, ילד.‬
‫- פתוח עד מאוחר‬ ‫קוקטיילים -‬
‫תאכל אבק, ניל דיימונד!‬
‫אני אתן לך חמישים דולר‬ ‫אם תעלה את המקום באש.‬
‫תורך.‬
‫בדיוק נזכרתי שיש לי משהו.‬
‫אולי אני אתקשר אליכם מחר?‬
‫גרייס!‬
‫האסלה שלך מרגשת אותי,‬
‫ואני מתרגש לשמוע את השיר שלך!‬
‫בוא נחזור לאסלה.‬ ‫-אחרי השיר.‬
‫אני מעדיפה את הסדר השני.‬
‫נו, בחייך.‬
‫כולם שרו.‬
‫את לא יכולה להיות יותר גרועה מיוקו.‬
‫תודה, אדוני.‬
‫בואו נזמין לבמה‬ ‫את האמריקאית האהובה עלינו מעכשיו!‬
‫גרייס!‬
‫-לא, מר פוג'יביאשי...‬
‫אני מכבדת אותך ואת החברה שלך,‬
‫וגם את הביצוע שלך ל"סוויט קרוליין",‬ ‫אבל אני לא יכולה.‬
‫את חייבת.‬ ‫-לא.‬
‫אני ממש לא יכולה.‬
‫הסיוט הכי גדול שלי הוא לשיר מול אנשים.‬
‫גם שלי.‬
‫זה לא כיף?‬
‫עכשיו תורך.‬
‫אתה לא מבין?‬ ‫אני לא מסוגלת לעשות את זה, לעזאזל!‬
‫בתרבות היפנית, לא מקובל‬
‫להפגין חוסר כבוד כלפי שותף עסקי פוטנציאלי.‬
‫כן, גם אצלנו זה ככה.‬
‫סוף סוף, זה הסיפור הראשון בלי גרייס.‬
‫אני אעלה ואגיד לה שהיא חייבת לרדת‬
‫ולשמוע את הסיפור הנהדר של קויוטי עליה.‬
‫לא עדיף שקויוטי יעשה את זה?‬ ‫-אתה רוצה להתחלק?‬
‫או שאתה רוצה לקחת את כל הסיפור?‬
‫הסיפור הזה שלי.‬ ‫-בעצם, הוא שלנו.‬
‫נכון, נכון.‬
‫אז אולי את ואני נלך?‬
‫אני הולך.‬
‫אני נותן לעצמי רשות ללכת לדבר‬ ‫עם האישה שנתנה לי רשות.‬
‫מבחינה טכנית, קיבלת בכלל רשות?‬
‫היא עוד לא נפטרה.‬
‫תרגום כתוביות: ברונק פרלמוטר‬