‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎SĂRBĂTORIREA VIEȚII LUI FRANKIE B.
‎Sun în legătură cu sculptura de gheață ‎pentru înmormântarea mea.
‎Înțeleg că ați lăsat-o afară, ‎dar nu o găsesc.
‎Joan-Margaret, ai văzut ceva afară?
‎Nu, doar o găleată mare cu apă.
‎Nu, n-am văzut nimic, dar mai căutăm.
‎- Pa! ‎- Da?
‎La naiba!
‎Mountain Dew zice că nu. ‎N-o să-ți sponsorizeze înmormântarea.
‎- Cum stăm cu Mr. Pibb? ‎- Încă discutăm.
‎Frankie, curăță-ți pelerina de toaletă! ‎Am reintrat în jocul toaletelor.
‎Doamne! ‎Ți-au răspuns de la Toidy-toi Toilets?
‎Nu doar asta! Mâine, la ora 15:00, ‎avem întâlnire cu directorul general.
‎Nu se poate. ‎E la aceeași oră cu înmormântarea mea.
‎E ultima noastră șansă. ‎Se întoarce la Tokyo mâine-seară.
‎Nici tu nu poți merge, ‎ești domnișoara de onoare.
‎Asta e pe bune. Aia e o nebunie.
‎Eu zic să renunțăm la nebunie.
‎Dar joi o să mor.
‎- Nu mori joi. ‎- Ba da!
‎Dacă tu nu crezi, ‎ai putea măcar să-mi cânți în strună,
‎căci sunt cea mai bună prietenă a ta.
‎Frankie, ți-am cântat în strună.
‎De trei luni te-am împăcat,
‎te-am dus la doctor, ‎am încercat chiar să-ți găsesc ucigașul.
‎Și ai dat greș.
‎- El sau ea este încă în libertate. ‎- E ridicol!
‎Nu ratez întâlnirea ‎cu cel mai important om-toaletă din lume
‎pentru o înmormântare falsă.
‎Cum să nu participi ‎la înmormântarea mea falsă?
‎O să vin la adevărata înmormântare, ‎dar mă duc la întâlnire singură.
‎Nu poți merge singură.
‎Cine va mai adăuga efecte sonore haioase?
‎Sper că nimeni, ‎fiindcă e o întâlnire de afaceri.
‎Oricum, o să ne simțim mai bine fără tine.
‎La înmormântare nu trebuie ‎să-ți strici cheful.
‎Mama gazelă poate ‎doar privi cum leii și hienele
‎se pare că lăsă neînțelegerile deoparte ‎ca să-i ucidă puiul.
‎Doamne sfinte!
‎Robert, ești gata?
‎- Unde? ‎- Programarea la doctor.
‎N-ai uitat, nu?
‎- Nu am programare la doctor. ‎- Sigur că da.
‎Mi-ai zis să-ți fac programare ‎pentru controlul tensiunii,
‎al memoriei, al colesterolului.
‎Credeai că va funcționa, nu-i așa?
‎Să cred că va funcționa ce anume? ‎Mă port foarte normal.
‎Aproape m-ai păcălit, dar eu nu merg.
‎Ești neglijent, puștiule.
‎De ce aș vrea să-mi verific colesterolul,
‎când toți știu că e groaznic?
‎Ce ciudat!
‎Că am crezut…
‎Ce ciudat!
‎Sol, ai încercat să păcălești un om ‎al cărui film preferat e ‎Lumina de gaz.
‎Doamne, cum am putut să uit?
‎Poate e nevoie ‎să-ți verificăm ție memoria.
‎Îmi pare rău, dar trebuie să recunoști ‎că a ta s-a înrăutățit.
‎Nici nu mă gândesc.
‎Nu vreau să te faci de râs ‎la înmormântare.
‎Ți-e teamă ‎că o să mă fac de râs la înmormântarea
‎unei femei care nici nu e pe moarte?
‎Asta-i bună!
‎Doar pentru asta, ‎vine știi-tu-cine la petrecere.
‎Nu!
‎Ba da.
‎Robert Petrecărețul!
‎Credeam că l-ai retras ‎pe Robert Petrecărețul în '87.
‎Îl aduc înapoi ca să-ți arăt ‎că sunt la fel de deștept.
‎O să-i uimesc pe toți cu vechile mele ‎povești, ca în excursia din Irlanda,
‎unde s-a născut Robert Petrecărețul.
‎Știi, nu trebuie ‎să te porți ca un petrecăreț.
‎Poți fi Robert cel normal.
‎Sau, și mai bine, Robert Tăcutul.
‎- Robert Petrecărețul e cu noi azi! ‎- E mâine.
‎Nu-l contrazice pe Robert Petrecărețul!
‎Poftim! ‎Ar trebui să iei tu mașina de pâine.
‎Prea multe amintiri dureroase.
‎Ești sigură?
‎Adică, ador mirosul de pâine proaspătă!
‎Și vreau să ai acel miros ‎în noua ta viață.
‎- Mulțumesc. ‎- Da.
‎Am folosit vreodată mașina de pâine?
‎Doamne! Îmi pare rău. Ce mai faci?
‎Sunt bine. Eu doar…
‎Vreau să știi că îți sunt alături.
‎O… Mulțumesc.
‎Înseamnă mult pentru mine.
‎Sprijinul tău înseamnă enorm.
‎- Mă duc să-mi strâng jocurile Lego. ‎- Da.
‎Ce? N-am avut ocazia ‎să vorbesc cu el de când v-ați despărțit.
‎Voiam să mă asigur că e bine.
‎Să trebuiască să aleagă ‎între tine și propria lui fiică? Zău așa!
‎El a renunțat la înțelegerea noastră.
‎Nu mă înțelege greșit: ‎țin cu Echipa Brianna.
‎Mulțumesc.
‎Dar e trist ‎că a petrecut atâta timp într-o relație
‎care nu era bună pentru el.
‎Și tu la fel!
‎Știi cu ce s-ar asorta? ‎Cu setul de argint pentru ceai.
‎Ți-ar plăcea? Știu cât de mult ‎îți plac lucrurile strălucitoare.
‎Mamă! Ești sigură? Simt că te duc de nas.
‎Îmi dai toate lucrurile scumpe…
‎E important pentru mine ‎ca noi să nu fim acele persoane
‎care se ceartă pe lucruri.
‎- Știi? ‎- Absolut.
‎Mă duc să-l aduc.
‎Mersi.
‎- Barry! Vino aici. ‎- Da.
‎Bun. Brianna ți-o trage la greu.
‎Îți dă toate lucrurile scumpe ‎pe care nu le folosește nimeni,
‎ca să-i rămână lucrurile de uz zilnic.
‎Nu, nu se poate.
‎Uite ce aparat electric de sufleuri ‎îmi dă mie!
‎Când ai făcut sufleu ultima oară?
‎- Doamne, mă trage în piept! ‎- Da.
‎Îți voi face o listă cu tot ce-ți trebuie.
‎- Și pot păstra bazooka de sushi? ‎- Doamne, Barry!
‎E o decizie grea.
‎Mamă?
‎- Ești bine? ‎- Sigur că da.
‎Sunt doar puțin drogată.
‎Voiai să ne vezi?
‎Trebuie să vorbim serios.
‎Stați jos!
‎După cum știți, joi o să mor.
‎- Mai e valabil? ‎- Da.
‎Promiteți-mi, băieți, că după ce mor,
‎mereu veți avea grijă unul de celălalt.
‎Desigur, mamă.
‎Putem să nu mai vorbim despre moartea ta?
‎Nu. Acum e timpul ‎să discutăm despre moștenirea voastră.
‎Bud, îți las…
‎permisiunea.
‎Poftim?
‎Îți las permisiunea.
‎Să lichidez jumătatea ta ‎din casa de pe plajă?
‎Nu, aia e pentru Grace.
‎Dar îmi tot strici momentul, ‎așa că trebuie să repet a treia oară.
‎Îți las…
‎permisiunea.
‎Bine.
‎Mersi.
‎Și, Coyote, ‎îți las toată averea mea pământească.
‎- Ce? ‎- Îi lași lui tot?
‎Nu totul. Ție îți las…
‎Permisiunea. Da, am auzit.
‎Vă puteți folosi de moștenire ‎cum credeți de cuviință.
‎Da. Așa voi face.
‎Eu am primit un cuvânt.
‎Da. Așa e.
‎Permisiune.
‎Doamnă Hanson?
‎- Sunt Youko, asistenta dlui Fujibayashi. ‎- Îmi pare bine.
‎E nerăbdător să vă cunoască ‎pe dv. și pe dna Bergstein!
‎- Mă tem că Frankie n-a putut ajunge. ‎- Vai, nu! E bolnavă?
‎Nu se simte bine.
‎- Asta ar putea fi o problemă. ‎- De ce?
‎Dlui Fujibayashi i-a plăcut ‎mult de ea la‎ Arena Leilor.
‎Deși vă respectă simțul afacerii,
‎îl interesează să cunoască ‎echipa lui Grace și a lui Frankie.
‎O să reprogramez.
‎Nu-i nimic, se va întoarce la primăvară.
‎Da. Nu. Trebuie să facem asta acum.
‎Și adevărul este…
‎că eu reprezint ambii membri ai echipei.
‎- Ambii membri? ‎- Da. Eu scriu materialul.
‎Ca Simon & Garfunkel.
‎Simon a fost cel care scria ‎și Garfunkel e o nulitate.
‎Are o voce de înger. ‎„Bridge Over Troubled Water”?
‎Bine, dar ce vreau să spun e ‎că dnul Fujibayashi nu va fi dezamăgit
‎să cunoască echipa Grace.
‎Sunt aici.
‎Bocitorilor, bine ați venit! Mâncați!
‎Mai întâi beau.
‎Ai ajuns aici trează? Ce începătoare!
‎Am pregătit Del Taco
‎și un bar de iaurt înghețat, ‎cu un coșciug plin de glazuri.
‎Nu pot să cred ‎că Frankie ne obligă să facem asta!
‎Nu-i frumos să vorbești morții de rău ‎când sunt de față.
‎Frankie, îmi pare rău pentru pierderea ta.
‎Nu e mare lucru. Mă întorc.
‎Dacă o vacă mugește ciudat, salut-o!
‎Arăți bine.
‎Fiindcă azi sunt Robert Petrecărețul.
‎Slavă Domnului! ‎Cineva trebuie să-i mai învioreze.
‎Parcă n-ar mai fi fost ‎la nicio înmormântare.
‎Hei!
‎- Bine. ‎- Da. Am aflat tot.
‎Vreau să spun că nu-mi pot imagina ‎cât de greu îi e lui Barry.
‎Poftim?
‎Da, m-am gândit non-stop la micuț.
‎Are peste doi metri înălțime.
‎Inima lui e mică.
‎Și nu am telefon mobil acum, ‎din motive independente de voința mea,
‎dar când îl vezi data viitoare,
‎îi dai numărul ăsta și îi spui să mă sune?
‎Mulțumesc.
‎- Hei! ‎- Vai, nu!
‎Coyote mi-a zis tot. ‎Știi dacă Barry are un terapeut bun?
‎Al meu e grozav, dar e cam scump.
‎Știi, ar fi un gest frumos ‎dacă te-ai oferi să plătești tu.
‎Poftim?
‎Când strici ceva, trebuie să plătești.
‎Încă vorbești?
‎- Vorbiți de Barry? ‎- Îmi fac mari griji pentru micuț.
‎Ia stați!
‎Ia fiți atenți!
‎Și eu sunt micuță.
‎Voi…
‎Nenorociților!
‎Trebuie să o savurez din plin.
‎Asta e prima dintre ultimele mele mese. ‎Subcategoria „gusturi asiatice”.
‎Dragă, nu te mai chinui.
‎Fără furculiță. Niciodată.
‎Nu voi insulta poporul chinez și tăiețeii!
‎Un singur lucru e bun când mori tânăr.
‎Nu voi fi niciodată ‎o bătrână tristă și mutilată
‎care folosește furculița pentru tăieței.
‎J-M, să înceapă petrecerea funerară!
‎Toată lumea afară!
‎E un detaliu plăcut.
‎Ce-i cu scoica?
‎Cred că lucrurile nu i s-au părut ‎destul de enervante.
‎Bun venit tuturor ‎la înmormântarea lui Frankie!
‎Și nu uitați, dragilor,
‎nu există „înmormântare” ‎fără „distracție”.
‎Înainte să mergem pe plajă,
‎să știți că trebuie să țineți un elogiu.
‎Ce?
‎Nu vreau să vă presez, dar sunt ‎ultimele cuvinte pe care le voi auzi.
‎Să fie pătrunzătoare, ‎amuzante, sincere și tulburătoare.
‎E ceva ușor de realizat.
‎Fiecare dintre voi va primi 12 minute.
‎Puteți depăși, ‎dar vă este interzis să scurtați.
‎- Am permisiunea să nu fac asta? ‎- Respinsă.
‎Bună! Nu te cunosc prea bine.
‎Sapă adânc.
‎E distractiv!
‎În concluzie, ‎credem că ideea noastră, combinată
‎cu tehnologia voastră va inaugura
‎o nouă epocă a toaletelor pentru bătrâni.
‎Aveți întrebări?
‎Impresionant, dnă Hanson!
‎Au fost multe cifre convingătoare. Și un…
‎Mulțumesc.
‎Te rog.
‎Produsul vostru pare ‎să se potrivească mărcii noastre.
‎Tu și dna Bergstein ați putea fi ‎valoroase pentru afacerile din SUA,
‎poate din toată lumea.
‎Deci, pot să-ți spun „partener”?
‎O relație de afaceri de succes
‎începe cu o bază solidă.
‎Încrederea împărtășită.
‎Cunoști tradiția japoneză ‎nomikai?
‎Sigur.
‎Bem ceva cu prieteni, ‎colegi, potențiali parteneri de afaceri…
‎Așadar, ni te alături mie și echipei mele ‎să bem un pic de sake?
‎Dacă prin „puțin sake” ‎vrei să spui „mult sake”.
‎Se pare că ești mai distractivă ‎decât pari.
‎Nu te-ai prins de asta de la…?
‎Abia aștept să aud ce alegi la karaoke.
‎Te rog să mă scuzi.
‎Nu vorbea serios cu karaoke, nu?
‎E foarte serios. ‎E activitatea lui preferată.
‎Înțeleg.
‎Nu e destul sake în San Diego ‎ca să mă convingă să cânt singură.
‎Nici măcar la duș nu cânt.
‎Să vă explic: karaoke e foarte ‎important pentru dnul Fujibayashi.
‎În ochii săi, e vorba ‎de a te arăta umil în fața echipei.
‎Nu-mi place să mă laud, ‎dar deja sunt destul de umilă.
‎Poate pot să beau mai mult, în schimb?
‎Va crede că n-o faceți fiindcă ‎vă considerați mai presus de echipă.
‎- Și nu e bine? ‎- E rău.
‎Băga-mi-aș!
‎Nu avem toată ziua la dispoziție.
‎Femeia moare mâine.
‎Mi-e greu să scriu un elogiu ‎când tu stai lângă mine
‎și țipi la mine să scriu un elogiu.
‎Ce mai măscărici!
‎Auzi, de ce nu faci tu toate discursurile?
‎Tu primești totul. ‎Ar trebui să faci și toate discursurile.
‎M-am prins! Ești supărat pe mine ‎din cauza moștenirii mele.
‎E cum spunea tata: e drept, dar nu e egal.
‎Da, păi, a investit ‎și în ceva numit Betamax,
‎așa că spune-mi tu.
‎E dezgustător să vorbim despre asta ‎în ziua în care mama va muri.
‎Mama nu moare azi, ci mâine.
‎Habar n-ai de nimic.
‎Minunat, draga mea!
‎Nu asta.
‎De ce facem asta? ‎Grace ar trebui să scrie elogiul.
‎De ce nu e aici? E ciudat.
‎Mamă, unde e Grace?
‎Evident, e în altă parte. ‎Se pare că nu s-a deranjat.
‎Continuați să scrieți ‎lucruri adorabile despre mine!
‎Nu asta!
‎Ați sunat la Frankie. Vă sun eu. ‎Dacă nu a trecutziua de joi.
‎În acest caz, ‎priviți spre cer și așteptați un semn.
‎Răspunde naibii odată la telefon!
‎Știi că nu pot urca pe scenă ‎să cânt fără tine.
‎Și avem șansa de a încheia afacerea. ‎Dar numai dacă ajungi repede aici.
‎Am tras de timp cât de mult am putut.
‎Am parcat în fața barului ‎și ei cred că m-am rătăcit.
‎Frankie, știu că ți-am stricat ‎aparatul de karaoke, dar voi…
‎Tocmai mi-am amintit ‎că am dat vina pe nepotul meu.
‎Frankie, promit că-ți iau unul nou,
‎dar numai dacă ajungi aici…
‎- L-am găsit. ‎- Da.
‎Nepotul meu mi-a stricat GPS-ul.
‎- A funcționat. ‎- Da.
‎- Hai la karaoke! ‎- Da. Vin imediat.
‎Trebuie să intrăm toți odată.
‎Uite! Atât mai aveau cei de la magazin.
‎- Ce cauți aici? ‎- Tu m-ai rugat să vin.
‎N-am vorbit serios.
‎- Bine. Atunci plec. ‎- Nu. Nu poți pleca acum.
‎Va părea că sunt nemernică ‎și ți-am zis să pleci.
‎- Păi îmi ceri să plec. ‎- Dar acum îți spun să rămâi.
‎De fapt, vreau să-mi faci un serviciu.
‎Convinge-i pe toți ‎că ți-a mers bine de când ne-am despărțit.
‎De ce?
‎Pentru că nimeni nu mă întreabă ‎cum mă simt și e o porcărie.
‎Dacă li se pare că te descurci de minune, ‎poate mă aleg și eu cu puțină simpatie.
‎Bine. Dar primesc farfuriile de uz zilnic.
‎Bine.
‎- În bucătărie e bine? ‎- Da.
‎Dragii mei, Frankie nu va muri ‎cât timp va trăi în inimile noastre.
‎Și aici, pe plajă. Chiar acolo.
‎Încerca să extindă sincronizarea ‎la trecerea de pietoni
‎ca să permită vârstnicilor ‎să termine de traversat.
‎Dar era pe punctul de a eșua, ‎când a apărut Grace și a salvat situația.
‎Eu o cunosc pe Grace ‎mai bine decât pe Frankie.
‎Slavă Domnului că ea e încă printre noi.
‎Încă e cu noi, nu-i așa?
‎Iisuse!
‎Frankie a venit ‎cu cea mai tare idee pentru un vibrator…
‎Fir-ar, aia a fost Grace.
‎Du-te dracului!
‎Frankie!
‎Cred că azi am înțeles cu toții ceva ‎despre această femeie extraordinară…
‎Că e imposibil să te gândești la ea ‎fără să te gândești și la mama.
‎Încearcă, naibii!
‎Bine!
‎În regulă.
‎Bun.
‎Îmi amintesc când ele…
‎Ele?
‎Hai, dă-te jos!
‎Frankie!
‎N-ați fost anunțați ‎că asta e înmormântarea mea?
‎Unul dintre voi trebuie să aibă o poveste ‎despre Frankie fără Grace.
‎Să fim serioși!
‎Nu sunt doar parte dintr-un duet.
‎Am și o carieră solo.
‎La fel ca tipul cu voce grozavă ‎care a plecat din Journey.
‎Tipul nou e fantastic.
‎A plecat din Journey?
‎Filipinezul cel sexy?
‎Are vreunul din voi ceva?
‎Stai!
‎Nu.
‎Cum se face că, după tot ce am făcut,
‎vă amintiți de mine doar alături de Grace?
‎Când am devenit secund în viața mea?
‎Vă dați seama că pictez de ani de zile?
‎Am făcut asta fără Grace, nu?
‎Știe cineva povești legate de pictură?
‎Pictura e solitară. Nu e o zonă ofertantă.
‎Îmi amintesc tabloul superb ‎pe care l-ai făcut
‎cu o femeie care arăta ca Dracula,
‎bea martini, iar ea…
‎Allison, nu vrei să nu mai spui povestea?
‎De ce?
‎Știți ce, eu am plecat.
‎Adică sunt aici,
‎dar, mai întâi, vreau să plec.
‎Înțeleg că sunteți bulversați.
‎Unde te duci?
‎Să pictez ceva ce nu e Grace.
‎A, era un portret al lui Grace.
‎Rahat!
‎Hei! Mersi că le-ai spus tuturor ‎că te descurci cu despărțirea.
‎A mers?
‎Nu chiar. Se pare că toți ‎te plac mai mult decât pe mine.
‎Asta e o surpriză?
‎Numele cuplului nostru era Barry.
‎Oricum, apreciez.
‎Știu că e greu ‎să te prefaci că totul e bine.
‎De fapt…
‎n-a fost greu.
‎Bine.
‎- Dar de ce? ‎- Pentru că nu m-am prefăcut.
‎Sunt bine.
‎Tu nu ești?
‎Ba da.
‎Sigur că da.
‎Absolut.
‎Sunt mai mult decât bine.
‎De fapt, eu mă simt ușurat.
‎Pot să stau cu Molly ‎fără să-mi fac griji de ce crezi tu.
‎Poate voi mai avea un copil.
‎Simt că mi se potrivește.
‎Ce bine!
‎Ia te uită, te descurci de minune. Știi?
‎Ai 41 de ani și ai toată viața înainte.
‎Nu ai o slujbă, deci poți face orice.
‎E un nou început.
‎Sunt atât de entuziasmată ‎în privința viitorului meu!
‎Așa și trebuie.
‎Scuze, trebuie să răspund. E de la muncă.
‎Nu sunt liber ca tine.
‎Bună!
‎Da.
‎Ce e?
‎- Stați! ‎- Ce e?
‎Am găsit.
‎- O poveste despre mama. ‎- Fără Grace? Sigur?
‎Da. Nu. Nu are nicio legătură cu Grace.
‎E despre cum mi-a schimbat mama viața.
‎Anul trecut m-a rugat ‎s-o ajut să mute ceva.
‎O cutie de vibratoare, ‎o toaletă, lucruri obișnuite.
‎Și apoi am văzut un portret ‎pe care îl făcuse
‎acestei femei incredibil de frumoase.
‎M-a dat pe spate.
‎Apoi a apărut femeia aceea ‎și de atunci sunt îndrăgostit de ea.
‎Iar acum ne căsătorim.
‎Fără mama, nu s-ar fi întâmplat.
‎Nu știu dacă știi asta,
‎dar într-o seară, Frankie m-a tras ‎deoparte și mi-a spus că plănuise totul.
‎Încerca să ne cupleze.
‎- Ce? ‎- Doamne!
‎Grozavă poveste!
‎Tu ce problemă ai?
‎Tocmai am aflat că mama ți-a dat-o ‎până și pe fosta mea iubită.
‎Și te deranjează asta?
‎Și cine ne-a salvat de urs?
‎Era Sonia, chelnerița de la Dottie's Cafe.
‎S-a dovedit că tatăl ei era ‎un îmblânzitor de urși din Smolensk.
‎Ce zici de memoria mea?
‎Nu știu dacă vreo parte din poveste ‎e adevărată,
‎dar ți-ai amintit-o întocmai.
‎Sunteți adorabili.
‎Și Robert Petrecărețul? Să fim serioși!
‎Cum ai reușit să pui mâna ‎pe o asemenea bijuterie?
‎Nu știu dacă e așa. Tu l-ai văzut jucând?
‎Te rog.
‎Cred că ne vom împrieteni.
‎Nu, mulțumesc.
‎Am avut mare noroc.
‎Dacă vrei să auzi ‎cum am ajuns împreună, ascultă.
‎Era o zi frumoasă de primăvară ‎pe Coasta de Est.
‎Da, așa e.
‎Eram în New Haven, Connecticut.
‎Eram într-un bar de pe chei ‎și-mi amintesc că Sol tocmai mustrase
‎un ospătar necioplit.
‎Bea un martini cu mai multe măsline.
‎Robert, nu trebuie să audă…
‎Nu voi uita niciodată.
‎Cerul azuriu scoate în evidență ‎acei ochi albaștri superbi.
‎Și încă îi văd ‎cămașa verde cu gulerul ridicat.
‎Probabil de acolo a moștenit-o Grace.
‎- Robert! ‎- Ce?
‎Cred că încurci lucrurile.
‎N-ai fost cu Sol la un hotel în New York?
‎Îmi amintesc un sărut în lift?
‎Doamne! Sol!
‎Nu, e în regulă.
‎Tipic pentru un om în vârstă.
‎S-a uitat cineva ieri la sport?
‎Eu nu, dar am auzit că unii se uită.
‎Trebuia să intervii, puștiule.
‎DESCHIS PÂNĂ TÂRZIU
‎Pupă-mă undeva, Neil Diamond!
‎Îți dau 50 de dolari ‎dacă dai foc localului.
‎Tu urmezi.
‎Mi-am amintit că am treabă.
‎Ce zici să te sun mâine?
‎Grace!
‎Mă încântă toaleta ta
‎și abia aștept să-ți aud cântecul.
‎- Să ne întoarcem la toaletă. ‎- După cântec.
‎Îmi place cealaltă comandă.
‎Haide!
‎Toată lumea a făcut-o.
‎Nu poți cânta mai rău ca Youko.
‎Mulțumesc, domnule.
‎Să-i urăm bun venit noii noastre ‎interprete americane preferate!
‎Grace!
‎- Grace! ‎- Nu. Dle Fujibayashi!
‎Te respect, îți respect compania
‎și interpretarea melodiei ‎„Sweet Caroline”, dar nu pot.
‎- Trebuie. ‎- Nu.
‎Nu, chiar nu pot.
‎Coșmarul meu e să cânt în public.
‎Și al meu.
‎Nu e distractiv?
‎E rândul tău.
‎Nu înțelegi? Nu pot s-o fac, ce dracu'!
‎E inacceptabil în cultura japoneză
‎să nu respecți un potențial partener.
‎Da. Avem și aici asta.
‎E prima poveste fără Grace.
‎Mă duc să-i spun să coboare
‎să asculte povestea lui Coyote despre ea.
‎- N-ar trebui să o facă Coyote? ‎- Vrei să împărțim?
‎Sau vrei toată povestea?
‎- E povestea mea. ‎- De fapt, e povestea noastră.
‎Da, corect.
‎Ce-ar fi să mergem noi doi?
‎Mă duc eu.
‎Îmi dau permisiunea să vorbesc ‎cu femeia care mi-a dat permisiunea.
‎Practic, ai permisiune?
‎Încă n-a murit.
‎Subtitrarea: Annemarie Ioana Grecu