ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
СВІТЛІЙ ПАМ'ЯТІ ФРЕНКІ Б.
Так, Джеррі, я дзвоню щодо льодової скульптури на мій похорон.
Я розумію, що ти лишив її надворі, але я не можу її знайти.
Джоан-Маргарет, ти нічого не бачила надворі?
Ні, лише цеберко води.
Ні, ми нічого не бачили, але шукатимемо далі.
-Бувай. -Так?
Трясця.
«Маунтін Дью» сказали, що не спонсоруватимуть твій похорон.
-А як там «М-р Пібб»? -Ще домовляємося.
Френкі, струси пил зі свого туалетного плаща, ми знову у грі.
Боже, тобі нарешті передзвонили «Туалети Тойді-той»?
Не тільки передзвонили, у нас зустріч з директором о третій.
Я не можу. У цей час мій похорон.
Це наш останній шанс. Завтра він відлітає назад до Токіо.
Ти теж не можеш піти, ти — мій свідок.
То — реальність, а це — божевілля.
Я краще відмовлюся від божевілля.
Але ж я помру у четвер.
-Ти не помреш у четвер. -Помру!
Хай ти в це не віриш, але ж можеш підіграти,
бо я — твоя найкраща подруга.
Френкі, я підігравала.
Три місяці я тебе заспокоювала,
водила до лікаря, навіть шукала твого вбивцю.
І тобі не вдалося.
-Він чи вона ще на волі. -Це повна маячня.
Я не пропущу зустріч з найважливішим туалетником у світі
через фейковий клятий похорон.
Як ти можеш не прийти на мій фейковий клятий похорон?
Я прийду на твій реальний, але на зустріч сходжу, сама.
Ти не можеш піти сама.
Хто робитиме кумедні звукові ефекти?
Сподіваюся, ніхто, бо це бізнес-зустріч.
Ну, нам все одно буде краще без тебе.
На похороні не місце псувальникам вечірок.
Мамі-газелі лишається тільки дивитися, як леви та гієни
відклали свої суперечки в бік, аби вбити її немовля.
Святий Боже.
Роберте, готовий іти?
-Куди? -На прийом до лікаря.
Ти ж не забув?
-Немає в мене прийому. -Авжеж, є.
Ти сказав, щоб я тебе записав на перевірку тиску,
пам'яті та холестерину.
Ти думав, це спрацює, га?
Що спрацює? Я звичайнісінький.
Ти майже мене підловив. Але я не піду.
Слабенько, малий.
Нащо мені перевіряти холестерин,
коли всі знають, що він жахливий?
Дивно.
Бо я подумав…
Так дивно.
Соле, ти хотів затьмарити мені розум, бо я люблю запаморочливі фільми.
Боже, як я міг забути?
Може, тобі треба перевірити пам'ять.
Пробач, але ти маєш визнати, що твоя погіршилася.
І не подумаю.
Я не хочу, щоб ти зганьбився на похороні.
Ти хвилюєшся, що я зганьблюся на похороні жінки,
яка навіть не помирає?
Круто.
І щоб ти знав, сам-знаєш-хто піде на вечірку.
Ні.
Ага!
Роберт-тусовщик.
Я думав, ти покинув його у 87-му.
Я повертаю його, щоб показати тобі, що я у формі, ніж будь-коли.
Приголомшу всіх старими історіями, як під час подорожі до Ірландії,
де народився Роберт-тусовщик.
Знаєш, тобі не треба бути Робертом-тусовщиком.
Можеш бути звичайним Робертом.
Чи краще, Робертом-тихонею.
-Сьогодні задає Роберт-тусовщик! -Завтра.
Ніколи не виправляй Роберта-тусовщика.
Ось. Забирай хлібопічку.
Забагато болісних спогадів.
Впевнена?
Тобто, я таки люблю запах свіжого хліба.
І я хочу, щоб ти мав цей запах у своєму новому житті.
-Дякую. -Ага.
Ми хоч раз нею користувалися?
Боже. Мені так шкода. Як ти?
Все гаразд. Я…
Просто знай, що я з тобою.
Дякую.
Я дуже вдячний.
Ага, твоя підтримка — це все.
-Піду зберу свої Lego. -Ага.
Що? Я не мала змогу поговорити з ним після вашого розриву.
Я хотіла переконатися, що з ним все гаразд.
Тобто, обирати між тобою та своєю донькою? Серйозно.
Це він захотів таку угоду.
Не зрозумій мене неправильно, я у команді Бріанни.
Дякую.
Просто сумно, що він змарнував стільки часу у відносинах,
які йому не підходили.
І тобі теж!
Знаєш, що ще тобі треба? Срібний чайний набір.
Хочеш? Я просто знаю, як ти любиш блискучі речі.
Вау. Точно? Я наче забираю в тебе все.
Ти віддаєш мені дорогі речі…
Для мене важливо, що ми не ті люди, які сваряться
через речі.
-Розумієш? -Точно.
Я принесу.
Дякую.
-Гей, Баррі, іди сюди. -Га?
Слухай, Бріанна неслабо тебе дурить.
Вона віддає тобі дорогі речі, якими ніхто не користується,
аби лишити собі лише практичні, які потрібні щодня.
Ні, не може бути.
Глянь, яку машину для суфле вона мені віддала.
Коли востаннє ти робив суфле?
-Боже, вона мене дурить. -Ага.
Я складу список речей, які тобі потрібні.
-Можна я лишу собі суші-базуку? -Боже, Баррі.
Аж шкода.
Мамо?
-Все гаразд? -Авжеж.
Я лише трохи під кайфом.
Ти хотіла нас бачити?
Нам треба серйозно поговорити.
Сідайте.
Як ви знаєте, я помираю у четвер.
-Ти досі про це? -Так.
Хлопці, пообіцяйте мені, коли мене не стане,
ви завжди піклуватиметесь одне про одного.
Авжеж, мамо.
Може, досить розмов про твою смерть?
Ні. І зараз час поговорити про ваш спадок.
Баде, я лишаю тобі…
дозвіл.
Що?
Я лишаю тобі дозвіл.
Ліквідувати твою половину пляжного будинку?
Ні, він відійде Грейс.
І ти руйнуєш цю мить, тому доведеться казати втретє.
Я лишаю тобі…
дозвіл.
Гаразд.
Дякую.
Койоте, тобі я лишаю всю свою нерухомість.
-Що? -Ти лишаєш йому все?
Не все. Я лишаю тобі…
Дозвіл. Так-так, це я вже чув.
І ви можете користуватися своїм спадком так, як тільки забажаєте.
Ага. Обов'язково.
Мій спадок — це слово.
Так. Так і є.
Дозвіл.
М-с Хенсон?
-Я — Юко, права рука м-ра Фудзибаясі. -Як справи?
Він дуже чекає на зустріч з вами та м-с Бергстайн.
-Боюся, Френкі не зможе. -О ні. Вона захворіла?
Ну, їй недобре.
-Це може бути проблемою. -Чому?
М-р Фудзибаясі дуже сподобався її виступ на «Акулах бізнесу».
І хоч він дуже поважає ваш бізнес-підхід,
його цікавить зустріч з командою Грейс та Френкі.
Я перенесу зустріч.
Зустрінетеся наступної весни.
Ні-ні. Треба зробити це зараз.
Правда в тому, що я…
обидва члени команди.
-Обидва? -Так. Я пишу матеріал.
Як «Саймон та Гарфункель».
Знаєте, Саймон писав, а Гарфункель — ніщо.
В нього голос янгола. Чули «Bridge Over Troubled Water»?
Так, я про те, що м-р Фудзибаясі не розчарується,
зустрівшись з командою Грейс.
Я тут.
Скорботники, вітаю вас. Наїдайтеся!
Спершу я нап'юся.
Ти прийшла твереза? Аматорка.
Скоро приїде «Дель Тако»
та зараз буде бар з замороженим йогуртом та труною повною топінгів.
Не віриться, що Френкі змушує нас це робити.
Це грубо казати щось погане про мерця, коли вона стоїть ось там.
Френкі, співчуваю щодо втрати тебе.
Пусте. Я повернуся.
Якщо корова кумедно тобі мукне, привітайся з нею.
Добре виглядаєш.
Бо сьогодні я Роберт-тусовщик.
Дякувати Богу. Хоч хтось сьогодні пожвавить цей мертвий натовп.
Вони ніби ніколи не були на похороні.
Гей.
-Гаразд. -Так. Я про все чув.
Я лише хотів сказати, не уявляю, як важко, мабуть, зараз Баррі.
Що?
Так, я постійно думаю про того малого.
Та він же величезний.
Його серце точно.
В мене немає з собою телефону з деяких незалежних від мене причин,
але, коли його побачиш,
віддаси мій номер, скажеш, хай мені подзвонить?
Дякую.
-Гей. -О ні.
Койот все мені розповів. Не знаєш, в Баррі є гарний психолог?
Мій чудовий, але дорогуватий.
Знаєш, буде гарним жестом, якщо за нього заплатиш ти.
Що-що?
Ну, типу, якщо щось розбиваєш, за це варто заплатити.
Ти досі не закрив рота?
-Розмовляєте про Баррі? -Я дуже хвилююся за нього.
Гей.
Я теж тут мала.
Ви…
курвища.
Я маю з'їсти все.
Це перша з моїх останніх страв. Підкатегорія «Смак Азії».
Люба, припини себе мордувати.
Ніякої виделки. Ніколи.
Я не ображатиму китайців та локшину.
Є лише один плюс у тому, щоб померти молодою.
Я ніколи не стану старою сумною та кривою невдахою,
яка їсть локшину виделкою!
Джей-Ем, давай стартанемо цю похоронну вечірку.
Народе, виходьте!
Яка чудова фішка.
А нащо гудок з мушлі?
Мабуть, думає, що все це недостатньо бісить.
Вітаю всіх на похороні Френкі.
І пам'ятайте, любі,
без «пох» слово «похорон» не написати.
Тому перш ніж підемо на пляж,
ви маєте дізнатися, що ви всі повинні сказати панегірик.
Що?
Не напружуйтеся, хоча це будуть останні слова, які я почую.
Тому скажіть щось смішне, зворушливе, дотепне та потужне.
Легше не вигадаєш.
На панегірик у вас буде 12 хвилин.
Авжеж, можете виступати довше, але ні в якому разі не менше.
-Дозвіл цього не робити? -Відмовлено.
Так, вітаю. Я вас не дуже добре знаю.
Копай глибше.
Як весело!
І під кінець скажу, що ми віримо, комбінація нашої ідеї
та ваших технологій зможе створити
новітній туалет для літніх людей.
ТОЙДІ-ТОЙ
Є питання?
Дуже вражаюче, м-с Хенсон.
Це була велика кількість цікавих цифр. І одне…
Дякую. Дякую.
Будь ласка.
Ваш виріб, здається, чудово підходить до нашого бренду.
Ви та м-с Бергстайн можете бути дуже важливі для нашого бізнесу у США,
а, може, й глобально.
То я можу звати вас «партнер»?
Знаєте, успішні бізнес-відносини
починаються з міцного фундаменту.
Спільної довіри.
Ви чули про японську традицію «номікаї»?
Авжеж.
Розділити випивку з друзями, колегами, потенційними бізнес-партнерами…
То ви вип'єте зі мною та моєю командою трошки саке?
Якщо «трошки саке» значить «багато саке».
Здається, з вами веселіше, ніж здається.
Це ви зрозуміли з мого…
Швидше б дізнатися, яку пісню ви оберете у караоке.
А тепер вибачте мене.
Він же не серйозно про караоке, так?
Дуже серйозно. Це його улюблена забава.
Ага.
У Сан-Дієго не вистачить саке, щоб змусити мене співати.
Я навіть у душі не співаю.
Слухайте, караоке дуже важливе для м-а Фудзибаясі.
Для нього це прояв скромності перед командою.
Ага, не хочу хвалитися, але я й так доволі скромна людина.
Може, краще більше випити?
Боюся, він подумає, що ви ставите себе вище всієї команди.
-І це не добре? -Це погано.
Щоб мене чорти дерли.
Народе, в нас немає часу.
Жінка завтра помре.
Важко написати панегірик, коли ти стоїш над душею
та кричиш, щоб я писав панегірик.
Теж мені комік.
Гей, може, скажеш промови від всіх і за всіх?
Ти отримав все. Тому маєш отримати й промови.
Я зрозумів. Ти злишся через спадок.
Як казав батько: «Чесно — не значить порівну».
Ага, а ще він інвестував у дещо, що зветься «Бетамакс»,
тому мовчав би.
Думка, що я розмовляю про це у день смерті моєї мами, огидна.
Мати помирає не сьогодні, а завтра.
Ти нічого не знаєш.
Чудово, люба.
Не це.
Нащо ми це робимо? Грейс має казати панегірик.
Чому вона не тут? Це дивно.
Гей, мамо, а де Грейс?
Вочевидь, не тут, і це їй було, авжеж, не важливо.
Тому продовжуйте писати кляті милі слова про мене!
Не це.
Ви додзвонилися до Френкі. Я вам передзвоню, якщо це не четвер.
Інакше можете дивитися на небо та чекати на знак.
Френкі, візьми кляту слухавку!
Ти знаєш, що я не можу співати без тебе.
В нас є шанс укласти угоду. Але лише якщо ти швидко приїдеш.
Я відтягувала це, як могла.
Я припаркувалася за баром, і вони думають, я заблукала.
Френкі, так, я зламала твою караоке-машину, але я…
Трясця, я сказала, це зробив мій онук.
Френкі, я куплю тобі нову,
але якщо ти приїдеш сюди прямо…
-О, знайшла. -Так.
Мій онук зламав мій навігатор.
-Тепер він працює. -Ага.
-Ідемо у караоке. -Так, зараз буду.
Ми маємо зайти разом.
Гей. Це все, що було у магазині.
-Що ти тут робиш? -Ти мене запросила.
Та я ж не серйозно.
-Гаразд. Я піду. -Ні. Тепер не можна.
Я буду гівнючкою, яка тебе прогнала.
-Ти й проганяєш мене. -Але зараз кажу лишитися.
До речі, зроби мені послугу.
Переконай усіх, що в тебе все добре після нашого розриву.
Нащо?
Бо ніхто не питає мене, як я, а це повне лайно.
Якщо думатимуть, що в тебе все добре, може, мені підуть залишки співчуття.
Гаразд. Але щоденні тарілки будуть моїми.
Гаразд.
-Лишити на кухні? -Так.
Любі мої, Френкі не помре ніколи, доки вона є живою у наших серцях.
І тут на пляжі. Он вона.
Вона намагалася подовжити час на перехресті,
щоб старенькі могли перейти.
Але їй не вдається, доки не з'являється Грейс і рятує усіх.
Я, до речі, знаю Грейс краще за Френкі.
Дякувати Богу, вона досі з нами.
Вона ж з нами, так?
Боже.
Отже, Френкі прийшла в голову геніальна ідея щодо вібратора…
Трясця, це була Грейс.
Пішла ти.
Френкі, Френкі, Френкі.
Думаю, сьогодні ми всі щось зрозуміли про цю чудову жінку…
А саме, неможливо думати про неї, не згадуючи і маму.
Трясця, спробуй!
Гаразд!
Добре. Гаразд.
Гаразд.
Ну, я пам'ятаю, коли вони…
Вони?
Іди геть.
Френкі!
Ви не отримали інструкцію щодо мого похорону?
У вас має бути історія лише про Френкі без Грейс.
Ну ж бо!
Я не лише частина дуету.
В мене є й соло-кар'єра.
Як в того хлопця з чудовим голосом, який пішов з «Джорні».
Він був чудовим.
Хтось пішов з «Джорні»?
Гарячий філіппінець?
Народе? Нічого?
Чекай!
Ні.
Як це, після всього, що я зробила,
кожен спогад про мене у вас пов'язаний з Грейс?
Коли я стала другорядним героєм свого життя?
Ви розумієте, що я роками малювала?
І я робила це без Грейс, ні?
Ні в кого немає історій про картини?
Живопис відбувається на самоті. Ми багато про це не знаємо.
Я пам'ятаю одну з твоїх чудових картин,
на ній була жінка, схожа на Дракулу,
вона пила мартіні і…
Елісон, не хочеш припинити?
Чому?
Знаєте, що? Я пішла.
Тобто, я піду звідси,
але спершу піду звідси-звідси.
І я розумію, що це заплутує.
Куди ти?
Написати картину, не схожу на Грейс.
Це була картина Грейс.
Трясця.
Гей, дякую, що сказав всім, що після розриву в тебе все добре.
Це спрацювало?
Не дуже. Мабуть, всі люблять тебе більше, ніж мене.
І це тебе дивує?
Тобто, наша пара звалася «Баррі».
Ну, я вдячна.
І я знаю, що тобі важко прикидатися, наче все чудово.
Знаєш…
не так і важко.
Гаразд.
-Чому? -Бо я не прикидався.
Все чудово.
А в тебе ні?
Так.
Авжеж.
Чудовісінько.
Ще краще, ніж чудово.
Мені навіть полегшало.
Можу проводити час з Моллі, не хвилюючись про те, що ти подумаєш.
Може, заведу ще одну дитину.
Думаю, це правильно.
Добре.
І диви, в тебе все добре. Так?
Тобі 41, в тебе попереду все життя.
В тебе немає роботи, тому можеш робити, що хочеш.
Це свіжий початок.
Я така рада щодо свого майбутнього.
І правильно.
Пробач, відповім. Це з роботи.
Я не такий вільний, як ти.
Гей.
Так.
Що там?
-Чекай. -Що?
Згадав.
-Історію про маму. -Без Грейс? Точно?
Так. Вона не пов'язана з Грейс.
Вона про те, як мама змінила моє життя.
Минулого року вона попросила мене прийти та допомогти дещо перенести.
Ну, коробку вібраторів, туалет — звичайні речі.
І я побачив портрет, який вона написала,
на ньому була неймовірно вродлива жінка.
Я аж здурів.
А потім ця жінка з'явилася, і відтоді я закохався у неї.
І тепер ми поберемося.
Без мами цього б не сталося.
І я не знаю, чи знаєш це ти,
але один раз Френкі підійшла та сказала, що все це спланувала.
Вона хотіла нас звести.
-Що? -Боже.
Чудова історія.
А тепер чого ти дуєшся?
Я щойно дізнався, що мама віддала тобі мою колишню дівчину.
Будеш через це злитися?
І хто, думаєте, нас врятував від того ведмедя?
Соня, наша офіціантка з «Кафе Дотті».
Виявилося, її батько був дресирувальником ведмедів з Білорусі, зі Смоленська.
Як тобі моя пам'ять тепер, містере?
Я не знаю, чи ця історія взагалі правдива,
але пам'ятаєш ти її назубок.
Гаразд, ви обидва просто душки.
А Роберт-тусовщик? Щоб мене!
Як тобі вдалося захомутати такий скарб?
Не знаю, чи можу назвати його скарбом. Бачив його гру?
Припини.
Думаю, ми подружимося.
Ні, дякую.
Мені пощастило.
Якщо справді хочете дізнатися, як в нас з Солом все почалося, готуйтеся.
Це був чудовий весняний день на Східному узбережжі.
Так.
Ми були у Нью-Хевен, Коннектикут.
Ми були у барі на пірсі, і я пам'ятаю, як Сол осадив
цю грубу офіціантку.
Він пив мартіні з додатковою оливкою.
Роберте, їм не треба чути…
Я ніколи не забуду.
У його чарівних очах віддзеркалювалося ажурне небо.
Я досі бачу ту зелену сорочку з комірцем…
Ось в кого Грейс її взяла.
-Роберте. -Що?
Ти щось плутаєш.
Хіба ви з Солом зустрілись не у готелі у Нью-Йорку?
І був поцілунок у ліфті?
Боже, Соле.
Ні-ні, все гаразд.
Мить забудькуватості.
Хтось дивився вчора спортивні передачі?
Я — ні, але чув, що люди дивляться.
Це був твій шанс, малий.
ПРАЦЮЄМО ДОПІЗНА КОКТЕЙЛІ
Викуси, Ніле Даймонд!
Я дам тобі 50-ку, якщо спалиш це місце ущент.
Ви наступна.
Я щойно згадала, в мене є справи.
Давайте я завтра вам зателефоную?
Грейс.
Я такий радий вашому туалету
і такий радий почути ваш спів.
-Давайте краще поговоримо про туалет. -Після пісні.
В іншому порядку краще.
Припиніть.
Всі заспівали.
Ви не можете бути гірші за Юко.
Дякую, сер.
Привітаємо нашу нову улюблену американку.
Грейс!
-Грейс! Грейс! Грейс! -Ні. М-ре Фудзибаясі…
я поважаю вас та вашу компанію
і вашу версію «Sweet Caroline», але я не можу.
-Ви повинні. -Ні.
Ні. Я справді не можу.
Мій найгірший кошмар — співати перед людьми.
Мій теж.
Хіба це не весело?
Ваша черга?
Ви не розумієте? Я, трясця, не можу!
В японській культурі осуджується
неповага до потенційного бізнес-партнера.
Так. В нас теж таке є.
Це перша історія без Грейс.
Я піду туди та скажу їй, що вона має спуститися,
аби почути чудову історію Койота про неї.
-Хіба не Койот має це зробити? -Давай 50 на 50?
Чи хочеш розповісти всю історію?
-Це моя історія. -До речі, наша спільна.
Ага. Ага.
То давай зробимо це разом?
Я піду.
Я даю собі дозвіл піти поговорити з жінкою, яка дала дозвіл мені.
Хіба дозвіл в тебе?
Вона ж ще не померла.
Переклад субтитрів: Володимир Фатун