PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Ahoj.
Jsi zhulená?
Ne.
Jen zírám do propasti, která byla můj život.
Tohle je můj poslední obraz.
Hezký. Je minimalistický.
Takže je super.
Prožila jsem bezvýznamný život v obřím stínu vychrtlé alkoholičky.
No tak, mami. Všichni o tebe mají strach.
Nechceme, abys falešně zemřela sama. Vrať se na svůj pohřeb.
Kojot má pro tebe historku.
A je jen o Frankie. Žádná Grace v dohledu.
Je o tom, jak se Kojot dal dohromady s Jessicou?
Jo.
To není skvělá historka.
Vážně chci být sama.
Ale přijdeš o tu velkou věc, kterou uděláme.
- O co? - Dobře. No...
Řeknu ti, o co jde.
Hned teď.
- Dobrá zpráva, jde sem. - Dobře.
Ještě lepší zpráva je, že se dnes berete.
Moc mě to mrzí, Sole.
Ne, ty za to nemůžeš.
Jde jen o to...
pokud taková noc...
noc, která nám změnila život, se může ztratit...
bojím se, že ztratíš vzpomínku i na mě.
Máš pravdu. Mám problém.
Půjdeme k tomu doktorovi, jak jsi chtěl.
Promiň, že...
jsem byl tvrdohlavý jako mezek.
Jsi tvrdohlavý jako mezek.
Byl to jediný způsob, jak ji sem dostat.
A bude oddávat.
- Mně se to moc nelíbí. - Mně taky ne.
Měli bychom mít možnost si aspoň vybrat oddávajícího.
Rodman?
Chceme Dennise Rodmana.
Opravdovou svatbu budete mít pak. Tohle je jen jako.
Takže z falešného pohřbu je falešná svatba?
Vymýšlí se falešné svátky. Tak to je.
Jděte do toho. Není to skutečné. A máma bude šťastná.
Jako ve středověku?
Přísahám, Jessico...
že naše dnešní svatba pro mě nic neznamená.
Tohle je tvoje závěrečná řeč?
Ne.
Na všechnu svoji lásku potřebuju víc než jednu svatbu.
Hezky zaonačeno.
- Sole, kde mám květinové konfety? - Tady.
Jak může skoro dojít vodka? Nebydlí tu snad Grace?
Běž nahoru.
Má vodku v koupelně, v ložnici a nahoře na chodbě.
Něco modrého.
Ne.
- Něco starého? - Ne.
Proč tu všichni pořád jsou?
- Pohřeb už měl skončit. - Pohřeb skončil, drahoušku.
Frankie odešla.
Teď zkoušíme svatbu, jestli se jí to bude líbit víc.
Ta svatba je pravá?
Teď to není jasné.
Hele, kam jdeš s mojí vodkou shora?
Ahoj. Teď jsem mluvil s Taneth
a zdá se, že došlo k propouštění.
Ale ne, Barry.
Jsi taky single a nezaměstnaný?
Ne. Moje místo je díkybohu zcela jisté.
Ale Mallory už brzy nebude ve firmě.
- Děláš si ze mě kozy? - Ne.
Chtěl jsem na protest skončit, ale mám toho teď v životě
- hodně. - Protože jsem zrušila
to oční máslo? Já to Taneth vysvětlím. Dej mi telefon.
- Mně telefon nevezme. - Nejde o to oční máslo.
Mallory je podle ní slabá.
Řekla, že je slabá šéfka.
Taneth je pomstychtivá zrůda.
A ne v dobrém slova smyslu.
Dobře.
Postarám se o to. Hlavně to neříkej Mallory.
Jasně.
Ale já jsem špatný lhář.
Měl bys odejít.
Ale pak musím zalhat, proč odcházím.
Panebože, ztrácím kontrolu
- ze všech těch jedovatých lží a... - Ježíši. Barry. Prostě vypadni.
Jen říkám, že je odpovědností zůstavitele,
aby dědicovi řekl, k čemu mu dává svolení.
Nech toho.
Dobře? Zaprvé, přicházím o sluch, a zadruhé, už jsi velký chlap.
Jediný, kdo ti může k něčemu dát svolení, jsi ty.
Máš pravdu. Nepotřebuju dostat svolení.
- Já dávám svolení. - Jo.
Já jsem svolitel.
Poslyš, Allison.
Víš co?
Můžu si dělat, co chci. Dokonce můžu dát výpověď.
Ne. K tomu potřebuješ moje svolení.
S tebou nemluvím.
Já jsem ještě dřív nemluvila s tebou.
To je nemožné.
Protože jsem ti teď řekla, že s tebou nemluvím.
Nemohla jsem ti to říct dřív, protože jsem s tebou nemluvila.
Prý jsi odešla z vlastního pohřbu.
Přemohly mě všechny krásné věci, které o mně říkali.
A jen o mně.
O tobě nepadla zmínka.
To je dobře. V mém věku jsem ráda,
když na pohřbu nikdo nezmiňuje moje jméno.
Co ta schůzka?
- Kontrolovala sis zprávy? - Ne.
Bylo to bezva.
Ne, lepší.
Víc než lepší.
Ale nechalas mi zprávu. Proč jsi volala?
Samozřejmě ze škodolibé radosti.
Nevěřím ti a přehraju si zprávy.
Teď jen najít svůj telefon,
- než zemřu. - Zatraceně.
Dobře, děkuju.
Uvidíme se.
- S kým jsi mluvil? - S mým internistou.
Jsme k němu objednaní
a už mi dal jméno neurologa.
A měli bychom začít s přípravou domu
na to, co přijde.
Všude dáme poznámky o tom, co bych mohl zapomenout.
Jako třeba vypnout sporák.
Pak se znovu podíváme na Memento, jak to dělal Guy Pearce.
A pak bychom měli naplánovat moji budoucí péči,
aby všechno nebylo na tobě.
- Podnikám kroky. - To vidím.
Vlastně to vypadá, žes od popírání přešel k činům.
Jo, tak se to dělá.
- Ale pak nám unikne ta smutná část. - Už to chápeš.
Ale v tom jsem nejlepší.
Nazdárek.
Ahoj, jsi v pohodě? Chvíli jsem se o tebe trochu bála.
Jsem v pohodě.
To byla jen nějaká pocitová křeč.
Ale...
moc děkuju...
žes mě objala.
Mal, jsi v práci opravdu šťastná?
- Cože? - Nepřemýšlelas o tom,
co jiného by na tebe mohlo čekat?
Proč mluvíš jako náborářka z Herbalifu?
Myslím, že v Say Grace tě je jako poskoka Taneth škoda.
Promiň, ale už nejsem poskok.
Vyšší management mě vidí jako velitelku.
Jasně. Ale jsi kreativní člověk jako já.
A nás v korporátním prostředí vždycky
- nakonec přehlížejí. - Nepřipadám si přehlížená.
Možná brzy budeš.
Takže mám dát výpověď a dělat svoje věci jako ty.
To je zajímavé.
Protože Taneth nepotřebuješ.
Víš, co si myslím? Že seš teď nešťastná
a žárlíš na můj úspěch v tvé bývalé práci.
A teď jen chceš, abych byla nešťastná jako ty.
Bože.
Nikdy nebudeš tak nešťastná jako já.
Je to sice volný bar, ale nemusíš toho využívat.
Nebudu řídit.
Bydlím nahoře.
Možná tam budeš potřebovat odvézt.
Jasně, vždycky na tom nejlogičtějším místě.
Mami, obřad začíná a ty ho zahajuješ.
Už jdu.
Frankie, zvedni sakra už ten telefon!
Víš, že bez tebe nemůžu zpívat.
A máme šanci ten obchod uzavřít.
Co je to za pohled?
To je můj pohled se vztyčeným obočím.
Myslela jsem, že je to plynatý pohled.
Jsou podobné.
Ale tohle je můj pohled „někdo bez Frankie neuzavřel obchod“.
Všechny vás vítám.
Dnes oslavujeme vzájemnou oddanost Kojota a Jessicy.
Kdes ten kšeft vzala? O oddanosti nic nevíš.
Modleme se, aby Kojot a Jessica
byli opravdoví partneři, kteří si vždycky budou krýt záda.
Taky se modleme, aby Jessica svého partnera nepodrazila.
A aby vždycky byli jeden pro druhého.
Kdyby se třeba Jessica ocitla na smrtelné posteli,
Kojot si dvakrát rozmyslí, než by ji opustil a šel na schůzku.
Co když už Jessica Kojota opustila v nejdůležitější den
jejich kariéry?
Myslím, že ta přetahovaná
trochu narušuje průběh svatby.
Promiňte, svatebčané,
ale Grace je jen zahořklá, protože zjistila, že její kariéra
sama nedokáže zpívat.
A nedokážu přimět tebe, abys přestala zpívat.
Ale když to potřebuju, nejsi k nalezení.
Ta ženská mi rozbila karaoke a svedla to na svého vnuka.
To se dá svést na děti?
Neschvaluje se to.
Doufám, že jsi spokojená, žes šla na svou příšernou schůzku.
Až zítra umřu, budeš se cítit dvakrát tak hrozně.
A až zítra neumřeš, budeš se cítit dvakrát tak hloupě.
Datum mojí smrti je skutečný, dámo.
Skutečné na něm je jen to, že z něj mám panické záchvaty.
Promiň, že tě moje smrt rozhodila.
Mě taky.
A jak to, že to zvládáš tak dobře?
Říká se tomu přijetí, Grace.
Frankie, tomu se říká úleva.
Mně se neulevilo.
Kecy.
Chceš tak nedočkavě odejít, žes to ani jednou nezpochybnila.
Nevíš, co za otázky se mi honí v hlavě.
Vím, protože mi je říkáš. Všechny do jedné.
Ale já mám taky otázku.
Proč nezůstaneš až na opravdový konec?
Co když nechci ten hnus, který s koncem přichází?
- Co to meleš? - Já se nebojím smrti.
Bojím se nemocí, že nebudu moct chodit,
používat ruce nebo cokoli, co ze mě dělá mě.
To je sakra toho.
Tak už nebudeš moct používat hůlky.
Už taky nemůžu malovat.
TAKŽE JSTE PO SMRTI.
Panebože.
Je po nás?
Jo, a zabilas mě.
Já to věděla.
- Jsi můj vrah. - A proto nejsem na objímání.
Z toho nikdy nevzejde nic dobrého.
Ale měla jsem to být jen já.
Proč ty jsi tady?
Protože mě pořád taháš někam, kam nechci.
Ale na rozdíl od toho vánočního představení se záchrannými psy
tentokrát odcházíme.
Jo, můžeš odejít, protože takhle nebe funguje.
Přečti si tu brožuru.
Píšou: „Pokud máte problém, promluvte s vedoucím případu.“
Podívej na ten jídelní lístek se dvěma možnostmi.
Cokoli, nebo cokoli se sýrem.
- Já si dám dvojku. - Toho vedoucího nech na mně.
Když jsem se dostala z té sdílené nemovitosti v Cabu, tak i z tohoto.
Proč křičíš?
Já nekřičím.
Pane jo.
Slyším jako novorozeně.
A artritidu mám jako novorozeně.
Nezvykej si na to, Frankie, protože tady nezůstaneme.
Grace, je v pořádku, pokud se chceš vrátit.
Já jsem přijala, že mi život skončil.
Není to poprvé, co si myslíme, že je po všem.
Myslely jsme, že je konec, když nás opustili manželé.
Ale tehdy jsem měla jen zlomené srdce.
Teď se mi rozpadá celé tělo, a bude to jen horší.
To nevíš.
Pamatuješ první noc v domě na pláži?
Neuměly jsme si představit budoucnost, natož lepší
než všechno předtím, a my jsme to dokázaly, Frankie.
Společně.
Přísahám, že jsme ještě neskončily.
A možná, jen možná, to nejlepší teprve přijde.
Kéž bys mi to řekla, než jsi mě zabila proudem.
Má se klepat na nebeské dveře?
Zdravím, děvčata.
Bože.
Vypadáš přesně tak, jak jsem si myslela.
Ne. Já nejsem Všemohoucí.
To těžko. Jsem Agnes.
Jen anděl z dělnické třídy.
Sice mě už 250 let nepovýšili,
ale benefity jsou nebe.
Prošla jsem si vaše složky
a mrknutím oka budete ve svých nových domovech.
Doslova.
Než začneš mrkat, musíš pochopit, že došlo k omylu.
- Jo. - Drahoušku,
tohle neslyším poprvé.
Já tu vážně nemám co dělat.
Má pravdu. Měla jsem tu být jen já.
Znovu se mrknu do papírů.
Víte co? Máte pravdu.
Došlo k omylu.
To se občas stává.
Ale to se snadno napraví.
NÁVRAT
Můžeš mi taky dát razítko „návrat“?
Musím se vrátit s Grace.
Zlato, to bohužel není možné.
Víš, tvoje jméno je na seznamu.
Ne, ty to nechápeš.
Samotným nám to nejde.
A věř mi, beze mě by to tu vůbec nezvládala.
Neboj, Grace, brzy sem za Frankie přijdeš.
A než začneš truchlit, podívej se na svůj nový ateliér.
Teď už zase můžeš malovat.
Podívej, Agnes, nebe se zdá být skvělé a vím, že tam to bude drsné
a nebudu moct dělat všechno jako dřív,
ale když nemůžu být s Grace,
budu se tak trápit, že mi nepomůže ani všechen sýr v nebi.
Ale jdi.
Ale pravidla jsou pravidla.
A je čas se rozloučit.
Nevím, jak se s tebou rozloučit.
Nechci se s tebou rozloučit.
Nestrávily jsme spolu dost času.
Kéž bych tě znala jako malá.
To bych byla úplně jiný člověk.
Mám tě ráda, Grace.
Já tebe taky, Frankie.
Poslyšte, dámy.
Čas kvapí.
A rozhodně vám nemůžu říct,
abyste si vzaly to razítko na pravé straně mého stolu
a na papíry si natiskly „návrat“.
To bych nikdy neudělala.
Omluvte mě, na chvilku se otočím.
- Myslíš na to samé, co já? - Jo, skvělá židle. CB2?
Dámy. Nemůžu zírat do nekonečna věčně.
Připravená?
NÁVRAT
Sbohem, děvčata.
Panebože. Mami!
Mallory, pomoz jí!
Proboha. Jsi v pořádku, mami? Mami?
- Jsme v pořádku. - Jste v pořádku?
Jsem jen trochu unavená.
- Jak dlouho jsme byly mimo? - Jen dvě nebo tři vteřiny.
Jenom?
Bože, zdálo se to delší.
- Jsem ráda, že tu jsi. - Já taky.
Ale musíš mluvit nahlas.
- Zlato, to nic. Měli bychom jet. - Hned jsem u tebe.
- Kámo, je to Uber. - Dobře.
Omlouvám se.
Je to můj nejšťastnější den a chci, aby to všichni věděli.
- Byla to dokonalá svatba. - Jo.
Žádná rodina.
Tak už nastupte!
- Miluju tě. - Miluju tě.
- Tak jo. - Jedeme!
NOVOMANŽELÉ
Vzali jsme se!
Zavolala jsem vás, protože náš student jménem Acorn
má problém s Budem.
Nic jsem neudělal.
- A kdo pojmenuje dítě žalud? - Já.
- Skvělé jméno. Po semínku stromu, co? - Co je s Budem a Acornem?
Kdykoliv ho potkám před školou, zhroutí se. Fakt se s ním snažím.
Usmívám se...
Dělám legrační obličeje.
Ty mě taky rozčilují.
Tak se to s ním zhoršilo, že trvá do oběda, než se uklidní.
Fred by nám mohl poradit,
co Acorna na Budovi tak dráždí.
Asi vím, kde je problém.
Se synem mám velmi otevřený a upřímný vztah,
a když se mě zeptá, proč táta bydlí v mizerném hotelu u dálnice,
odpovím mu, že maminka měla tak dobrého rozvodového právníka,
že tatínek už nemá žádné peníze.
- Jsem ten rozvodový právník. - Rád vás zase vidím, Bude.
Frede, mohl byste Acornovi vysvětlit,
že tohle břemeno nemusí nést.
Máte pravdu. Řeknu mu to, až mu vysvětlím,
že Vánoce letos nebudou tak veselé.
- Bože. - Musím jít.
Musím chytit poslední letištní autobus do hotelu.
Promluvím se synem.
- Děkujeme, slečno Alexanderová. - Počkejte chvilku.
Je tu další rodič, otec Stephanie Rovenerové.
Tak to bude zlé.
Můžu dostat písemné svolení?
Na...?
Pro mého manžela.
Aby to mohl podepsat a dát si svolení odejít z práce.
Díky, Allison.
- Před ředitelkou ne. - Je tam?
Je tu jiný východ?
Ahoj.
Ahoj. Jak jsi to zjistila?
Barry mi to tuhle řekl. Mezi pohřbem a svatbou
- a zasažením naší matky proudem. - Tys to věděla dřív než já?
Proto jsi mi říkala, že nepotřebuju Taneth.
Doufala jsem, že ti zajistím měkčí přistání.
Děkuju ti, že tě mám.
Jen ti to oplácím.
Stejně nevím, proč mě vyhodila. Co jsem udělala?
Protože...
jsem zrušila to oční máslo.
- Myslíš? - Jo.
Určitě.
Můžu za to já, Mallory.
Tak to mi je trochu líp.
Ahoj, Brianno. Víš, že jsem dostal přidáno a povýšení?
Tak z toho je mi hůř.
I když už tu nepracuju a ani nemám práci, pořád tě můžu vyhodit.
Ale no tak.
Vy dvě budete v pohodě.
Je to lepší svět, kam můžete vstoupit,
než byl, když vaše matka založila firmu.
Má pravdu.
Tehdy i ti, co tu pracovali, jí říkali Kosmetická mrcha.
Jak říkali mně, když jsem byla CEO?
Jen jsme zkrátili přezdívku tvojí matky.
Byla jsem jen Mrcha?
To je paráda. Jako z pohádky.
A jak drsně říkali za mými zády mně?
Říkali jsme ti...
Mallory.
Nevážili si mě ani tak, aby mě znevážili.
To je kruté.
Dal jsem ti přezdívku, ale nechytla se.
Jakou?
Nudle.
Můžeme, Nudle?
Mám na výběr, Mrcho?
Přemýšlím o založení nového podniku.
Jdeš do toho?
Zdá se, že jsem volná.
Myslím, že znám perfektní název.
Jaký?
Kosmetická mrcha.
- Můžeme o tom diskutovat? - Ne.
Proč jsme tady?
- Nebo jsem to zapomněl? - Ne.
Neřekl jsem ti to, protože je to překvapení.
Takže...
říká ti to tu něco?
Obávám se, že ne.
Tohle možná pomůže.
Nejlepší newyorský pirožek.
Kousni si.
To je dobrota.
Je to takový koláč s bramborami.
Tehdy jsi to taky řekl.
Pořád to nechápu.
- Tohle mi něco říká. - Dobře.
Tak pojď se mnou.
Panebože.
V tomhle hotelu se to stalo.
Jo.
Tolik mě ohromuje, jak statečně čelíš své budoucnosti.
A je pravda, že v určitou chvíli
nebudeme schopni vrátit
všechny skvělé vzpomínky z našeho společného života,
ale jednu možná můžeme vrátit hned teď.
Možná dokonce vytvořit novou.
To se mi líbí.
Jeďte příštím.
My to tady máme rozjeté.
Sbohem, Renee.
Joanne.
Tony. Crockette.
Tubbsi.
Sbohem, Fiono.
- Co děláš? - Vyrovnávám se s tou těžkou částí.
Moje malířské dny skončily.
Ne dokud k tomu mám co říct.
Takhle nás vidíš, že?
Přesně tak.
Úžasné.
Nemyslela jsem si, že ještě někdy budu v moři.
Společně můžeme dělat cokoli.
Byla jsem jen po kolena. Nepřehánějme to.
Příště půjdeme až po pás a hezky se vyčuráme.
Tobě je fakt deset.
Neslyším „ne“.
Co teď?
Překlad titulků: A. M. Kroulík Frimlová