‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫היי, ילדונת.‬
‫את מסטולה?‬
‫לא.‬
‫אני פשוט בוהה בתהום שהייתה החיים שלי.‬
‫הציור האחרון שלי.‬
‫אהבתי. מינימליסטי.‬
‫אז הוא מושלם.‬
‫חייתי חיים קטנים וחסרי משמעות‬ ‫בצילה הענקי של אלכוהוליסטית רזה.‬
‫בחייך, אימא. כולם דואגים לך.‬
‫אף אחד לא רוצה שכאילו-תמותי לבד.‬ ‫תחזרי להלוויה שלך.‬
‫לקויוטי יש סיפור שאת חייבת לשמוע.‬
‫והוא רק על פרנקי. גרייס אפילו לא באופק.‬
‫הסיפור על איך שקויוטי וג'סיקה הכירו?‬
‫כן.‬
‫זה לא סיפור מעולה.‬
‫אני באמת רוצה רק להיות לבד.‬
‫אבל תפספסי את הדבר הגדול‬ ‫שאנחנו הולכים לעשות.‬
‫מה זה?‬ ‫-בסדר. טוב...‬
‫אני אגיד לך מה זה.‬
‫ממש עכשיו.‬
‫חדשות טובות. היא תרד למטה.‬ ‫-בסדר.‬
‫חדשות עוד יותר טובות. אתם מתחתנים היום.‬
‫אני ממש מצטער, סול.‬
‫לא, לא, זאת לא אשמתך.‬
‫פשוט...‬
‫אם לילה כזה...‬
‫לילה ששינה את כל חיינו,‬ ‫יכול ללכת לאיבוד...‬
‫אני פוחד שתשכח גם אותי.‬
‫תקשיב, אתה צודק. יש לי בעיה.‬
‫נלך לרופא, כמו שרצית.‬
‫סליחה...‬
‫שהייתי כזה ממזר עקשן בעניין.‬
‫אתה באמת ממזר עקשן.‬
‫רק ככה יכולתי לשכנע אותה לרדת.‬
‫והיא תנהל את הטקס.‬
‫ממש לא נוח לי עם הרעיון.‬ ‫-אני יודע.‬
‫מגיע לנו לפחות לבחור מי ינהל את הטקס שלנו.‬
‫רודמן?‬
‫אנחנו בוחרים בדניס רודמן.‬
‫תעשו את החתונה האמיתית אחר כך.‬ ‫זאת סתם הצגה.‬
‫אז הכאילו-הלוויה היא עכשיו כאילו-חתונה?‬
‫הם ממציאים גם כאילו-חגים. זה מסתדר.‬
‫פשוט תעשו את זה.‬ ‫זה לא אמיתי, וזה ישמח את אימא.‬
‫בדיוק כמו יריד ימי הביניים?‬
‫אני מבטיח, ג'סיקה...‬
‫לעובדה שנתחתן היום אין שום משמעות בעיניי.‬
‫זה טיעון הסיכום שלך?‬
‫לא.‬
‫אני פשוט צריך יותר מחתונה אחת‬ ‫כדי להכיל את כל האהבה שאני חש.‬
‫הצלה יפה.‬
‫אז איפה הקונפטי מעלי הכותרת?‬ ‫-אני מארגן אותו.‬
‫איך כמעט נגמרה לנו הוודקה?‬ ‫גרייס לא גרה פה?‬
‫תעלה למעלה.‬
‫יש לה וודקת שירותים,‬ ‫וודקת חדר שינה, וגם וודקת מסדרון.‬
‫משהו כחול.‬
‫לא.‬
‫משהו ישן?‬ ‫-לא.‬
‫למה כולם עדיין פה, לעזאזל?‬
‫ההלוויה הייתה אמורה להסתיים כבר.‬ ‫-ההלוויה באמת הסתיימה, יקירה.‬
‫פרנקי הבריזה.‬
‫עכשיו אנחנו מנסים לארגן חתונה‬ ‫כדי לראות אם זה ימצא חן בעיניה יותר.‬
‫החתונה אמיתית?‬
‫לא ברור כרגע.‬
‫היי, לאן אתה הולך עם הוודקה שיש לי למעלה?‬
‫היי. דיברתי עכשיו עם טנת',‬
‫ועושה רושם שהיו צמצומים.‬
‫אוי, בארי.‬
‫גם אתה רווק ומובטל?‬
‫לא, לא. העבודה שלי מובטחת מאוד, תודה לאל.‬
‫אבל מלורי לא תעבוד יותר בחברה בקרוב.‬
‫אתה צוחק עליי, לעזאזל?‬ ‫-לא.‬
‫התכוונתי להתפטר כאות מחאה,‬ ‫אבל היו לי הרבה תהפוכות בחיים‬
‫בזמן האחרון.‬ ‫-זה בגלל שביטלתי‬
‫את הקרם לעיניים? אני אתקשר לטנת'‬ ‫ואסביר לה. תן לי את הטלפון שלך.‬
‫היא לא תענה אם היא תדע שזאת אני.‬ ‫-זה לא קשור לקרם לעיניים.‬
‫היא פשוט חושבת שמלורי חלשה.‬
‫היא אמרה שהיא מנהיגה חלשה.‬
‫טנת' היא מפלצת נקמנית.‬
‫ולא במובן הטוב.‬
‫בסדר.‬
‫אני אטפל בזה. אל תגיד שום דבר למלורי.‬
‫טוב.‬
‫אבל אני גרוע בשקרים.‬
‫אז תלך.‬
‫אבל אז אני צריך שיהיה לי שקר‬ ‫שיסביר למה אני הולך.‬
‫אלוהים, אני יוצא משליטה‬
‫מרוב שקרים רעילים ופשוט...‬ ‫-אלוהים. בארי. פשוט תלך מפה.‬
‫אני רק אומר שזאת אחריות המורישה‬
‫להודיע ליורש איזו רשות היא מורישה לו.‬
‫אתה חייב להפסיק.‬
‫בסדר? קודם כול, אני מתחרש,‬ ‫ודבר שני, אתה בחור מבוגר.‬
‫האדם היחיד שיכול לתת לך רשות‬ ‫לעשות משהו הוא אתה.‬
‫אתה צודק. אני לא צריך לקבל רשות.‬
‫אני נותן רשות.‬ ‫-כן.‬
‫אני המרשה.‬
‫היי, אליסון.‬
‫נחשי מה.‬ ‫-מה?‬
‫אני יכול לעשות מה שאני רוצה.‬ ‫אני יכול אפילו להתפטר.‬
‫לא, אתה צריך שאתן לך רשות.‬
‫אני לא מדברת איתך.‬
‫אני לא דיברתי איתך‬ ‫עוד לפני שלא דיברת איתי.‬
‫זה בלתי אפשרי.‬
‫כי כרגע אמרתי לך שאני לא מדברת איתך.‬
‫לא יכולתי להגיד לך קודם,‬ ‫כי לא דיברתי איתך.‬
‫שמעתי שהברזת מההלוויה שלך.‬
‫לא הצלחתי להתמודד‬ ‫עם כל הדברים היפהפיים שכולם אמרו עליי.‬
‫ורק עליי.‬
‫אותך לא הזכירו אפילו פעם אחת.‬
‫יופי. בגילי, אני תמיד שמחה‬
‫כשלא מזכירים את השם שלי בהלוויות.‬
‫איך הלך בפגישה?‬
‫בדקת הודעות, במקרה?‬ ‫-לא.‬
‫הלך מעולה.‬
‫לא, יותר טוב.‬
‫יותר ממעולה.‬
‫אבל השארת לי הודעה. למה התקשרת אליי?‬
‫כדי לשמוח לאידך, כמובן.‬
‫אני לא מאמינה לך,‬ ‫ואני הולכת לבדוק את ההודעות שלי.‬
‫אם רק אצליח למצוא את הטלפון שלי‬
‫לפני שאלך לעולמי.‬ ‫-לעזאזל.‬
‫בסדר, תודה.‬
‫נתראה אז.‬
‫עם מי דיברת?‬ ‫-עם הפנימאי שלי.‬
‫קבעתי לנו תור אצלו,‬
‫והוא כבר נתן לי שם של נוירולוג.‬
‫וצריך להתחיל לדבר על הכנת הבית‬
‫לעתיד לבוא.‬
‫נדביק בכל מקום פתקים‬ ‫כדי להזכיר לי דברים שאני עלול לשכוח,‬
‫כמו לכבות את התנור.‬
‫ואז נצפה שוב ב"ממנטו",‬ ‫כדי לראות איך גאי פירס עשה את זה.‬
‫ואז צריך להכין תוכנית סיעודית לעתיד שלי,‬
‫כדי שלא כל העול ייפול עליך.‬
‫אני פועל.‬ ‫-אני רואה.‬
‫בעצם, נראה שעברת מהכחשה ישירות לפעולה.‬
‫כן, ככה עושים את זה.‬
‫ככה פספסנו את החלק העצוב והמדוכדך.‬ ‫-עכשיו אתה מבין.‬
‫אבל זה החלק שאני הכי טוב בו.‬
‫שלום לך.‬
‫היי, את בסדר? קצת דאגתי לך לרגע.‬
‫אני בסדר.‬
‫הייתה לי איזו עווית רגשית.‬
‫אבל...‬
‫תודה על...‬
‫מה שעשית עם הזרועות שלך מסביבי.‬
‫אז ככה, מל, את באמת מרוצה בעבודה שלך?‬
‫מה?‬ ‫-כלומר, חשבת פעם‬
‫אילו דברים אחרים את יכולה לעשות?‬
‫למה את נשמעת כמו מגייסת של "הרבלייף"?‬
‫אני פשוט חושבת שאת מתבזבזת‬ ‫ב"סיי גרייס" בתור המשרתת של טנת'.‬
‫סליחה, אבל אני כבר לא משרתת.‬
‫בסדר? ההנהלה חושבת שאני מפקדת בפיקוד.‬
‫כן...‬
‫אבל את יצירתית, כמוני.‬
‫ובסביבה תאגידית, מתעלמים מאנשים כמונו.‬
‫אני לא מרגישה שמתעלמים ממני.‬
‫נדמה לי שבקרוב אולי תרגישי.‬
‫אז אני צריכה להתפטר מהעבודה המעולה שלי‬ ‫כדי לעשות משהו בעצמי, כמוך.‬
‫זה רעיון מעניין!‬
‫כי את לא צריכה את טנת'.‬
‫את יודעת מה אני חושבת? שאת אומללה כרגע,‬
‫ואת מקנאת בהצלחה שלי‬ ‫בעבודה שהייתה פעם שלך.‬
‫ועכשיו את פשוט רוצה שאהיה אומללה כמוך.‬
‫אלוהים...‬
‫בחיים לא תהיי אומללה כמוני!‬
‫הבר אומנם פתוח,‬ ‫אבל זה לא אומר שאת חייבת לנצל את זה.‬
‫אני לא נוהגת.‬
‫אני גרה בקומה למעלה.‬
‫ייתכן שתצטרכי שמישהו יסיע אותך למעלה.‬
‫ברור. תמיד במקום הכי הגיוני.‬
‫אימא, הטקס מתחיל, ואת אמורה להתחיל אותו.‬
‫אני באה.‬
‫פרנקי, תעני כבר לטלפון הארור שלך!‬
‫את יודעת שאני לא יכולה‬ ‫לעלות על הבמה ולשיר בלעדייך.‬
‫ויש לנו הזדמנות לסגור את העסקה.‬
‫מה זאת ההבעה הזאת?‬
‫זאת הבעת ה"תראו, תראו" שלי.‬
‫חשבתי שזאת הבעת ה"אולי יש לי גזים" שלך.‬
‫הן באמת דומות.‬
‫אבל זאת הבעת ה"מישהי לא הצליחה‬ ‫לסגור עסקה בלי פרנקי" שלי.‬
‫ברוכים הבאים, כולם.‬
‫היום נחגוג את המחויבות ההדדית‬ ‫בין קויוטי לבין ג'סיקה.‬
‫איך קיבלת את העבודה הזאת?‬ ‫את לא מבינה במחויבות.‬
‫הבה נתפלל שקויוטי וג'סיקה‬
‫יהיו שותפי אמת, שתמיד יגבו זו את זה.‬
‫הבה נתפלל גם שג'סיקה‬ ‫לא תדקור את השותף שלה בגב.‬
‫ושהם תמיד יתמכו זו בזה בשעת צרה.‬
‫למשל, אם ג'סיקה תגלה שהיא על ערש דווי,‬
‫קויוטי יחשוב פעמיים‬ ‫לפני הוא נוטש אותה כדי ללכת לפגישה.‬
‫ומה אם ג'סיקה כבר נטשה‬ ‫את קויוטי ביום הכי חשוב‬
‫בקריירה של שניהם?‬
‫יש לי תחושה שחילופי הדברים האלה‬
‫קצת מפריעים לזרימה של החתונה.‬
‫אני מצטערת, אורחים יקרים,‬
‫אבל גרייס פשוט מרירה‬ ‫כי היא גילתה שהקריירה שלה‬
‫לא יכולה לשיר לבד.‬
‫ואני לא מצליחה לגרום לך להפסיק לשיר!‬
‫אבל כשאני באמת צריכה שתשירי,‬ ‫אי אפשר למצוא אותך.‬
‫היא הרסה את מכשיר הקריוקי שלי‬ ‫והאשימה בכך את הנכד שלה!‬
‫אפשר להאשים ילדים בדבר כזה?‬
‫זה לא מקובל.‬
‫אני מקווה שאת שמחה‬ ‫שהלכת לפגישה הרת האסון שלך.‬
‫ככה כשאמות מחר, תרגישי גרוע פי שניים.‬
‫וכשאת לא תמותי מחר, תרגישי טיפשה פי שניים.‬
‫תאריך המוות שלי אמיתי, גברת.‬
‫הדבר האמיתי היחיד בתאריך המוות שלך‬ ‫היה התקפי הפניקה שהוא גרם לי.‬
‫אני מצטערת שפטירתי מצערת אותך.‬
‫היא מצערת גם אותי.‬
‫אז למה נראה שאת מתמודדת איתה כל כך טוב?‬
‫זה נקרא קבלה, גרייס.‬
‫פרנקי, זה נקרא הקלה.‬
‫אני לא חשה הקלה.‬
‫שטויות.‬
‫את כל כך משתוקקת לעוף מפה,‬ ‫שלרגע לא פקפקת בזה אפילו.‬
‫את לא יודעת כמה שאלות יש לי בראש.‬
‫אני יודעת, כי את מספרת לי על כל אחת ואחת.‬
‫טוב, יש לי שאלה משלי.‬
‫למה את לא רוצה לחכות לסוף האמיתי?‬
‫אולי אני לא רוצה את כל החרא שמגיע בסוף?‬
‫על מה את מדברת?‬ ‫-אני לא פוחדת מהמוות.‬
‫אני פוחדת שאחלה ולא אוכל ללכת‬
‫או להשתמש בידיים‬ ‫או כל דבר אחר שהופך אותי למי שאני.‬
‫אפשר לחשוב.‬
‫אז את לא יכולה להשתמש יותר במקלות אכילה.‬
‫אני גם לא יכולה לצייר.‬
‫- אז את מתה. -‬
‫אלוהים.‬
‫אנחנו מתות?‬
‫כן, ואת הרגת אותי.‬
‫ידעתי!‬
‫את הרוצחת שלי.‬ ‫-את רואה? בגלל זה אני לא מתחבקת.‬
‫אף פעם לא יוצא מזה שום דבר טוב.‬
‫רק אני הייתי אמורה למות.‬
‫למה את פה?‬
‫כי את תמיד גוררת אותי למקומות‬ ‫שאני לא רוצה ללכת אליהם.‬
‫אבל בניגוד למחזה חג המולד ההוא‬
‫בכיכובם של הכלבים מצער בעלי חיים,‬
‫הפעם אנחנו הולכות.‬
‫כן, את יכולה ללכת, כי ככה גן עדן עובד.‬
‫תקראי את העלון שלך.‬
‫כתוב פה, "אם יש לך בעיה,‬ ‫דברי עם מנהלת התיק שלך."‬
‫תראי, תפריט עם שתי אפשרויות.‬
‫כל דבר, או כל דבר בתוספת גבינה.‬
‫אני הולכת על האפשרות השנייה.‬ ‫-תני לי לטפל במנהלת.‬
‫אם הצלחתי להיפטר מיחידת הנופש‬ ‫ההיא בקאבו, אני אצליח לצאת מפה.‬
‫למה את צועקת?‬
‫אני לא צועקת.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫אני שומעת כמו פעוטה.‬
‫ודלקת הפרקים שלי היא כמו אצל פעוטה.‬
‫אל תתרגלי, פרנקי, כי אנחנו לא נשארות פה.‬
‫גרייס, זה בסדר אם את צריכה לחזור.‬
‫אבל אני קיבלתי את זה שהחיים שלי נגמרו.‬
‫זאת לא הפעם הראשונה שחשבנו‬ ‫שהחיים שלנו נגמרו, את יודעת.‬
‫היינו די בטוחות שהלך עלינו‬ ‫כשהבעלים שלנו עזבו אותנו.‬
‫אבל הדבר היחיד שנשבר אז היה הלב שלי.‬
‫ועכשיו כל הגוף שלי הולך ונשבר,‬ ‫וזה רק ילך ויתדרדר.‬
‫את לא יכולה לדעת.‬
‫זוכרת את הלילה הראשון בבית החוף?‬
‫לא הצלחנו לדמיין עתיד,‬ ‫שלא לדבר על עתיד טוב יותר‬
‫מכל מה שהכרנו עד אז, ועשינו את זה, פרנקי.‬
‫ביחד.‬
‫תקשיבי, אני נשבעת לך, עוד לא סיימנו.‬
‫ואולי, רק אולי, החלק הכי טוב עוד לפנינו.‬
‫אוף, חבל שלא אמרת לי את זה‬ ‫לפני שחשמלת אותי.‬
‫אמורים לדפוק על דלת גן העדן?‬
‫שלום, בנות.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫את נראית בדיוק כמו שידעתי שאת נראית.‬
‫לא, לא, אני לא הכול יכולה.‬
‫ממש לא. קוראים לי אגנס.‬
‫סתם מלאכית מהמעמד העובד.‬
‫לא קיבלתי קידום כבר 250 שנה, כמובן,‬
‫אבל התנאים פשוט גן עדן.‬
‫אני צריכה רק לבדוק בתיקים שלכן,‬
‫ואז אני אשלח אתכן‬ ‫לבתים החדשים שלכן כהרף עין.‬
‫פשוטו כמשמעו.‬
‫לפני שאת מתחילה למצמץ,‬ ‫את חייבת להבין שחלה טעות.‬
‫כן.‬ ‫-אוי, מותק,‬
‫זאת לא הפעם הראשונה שאני שומעת את זה.‬
‫כן, לא, באמת. אני לא אמורה להיות פה.‬
‫היא צודקת. הייתי אמורה להיות פה לבד.‬
‫אני אבדוק שוב בניירות שלי.‬
‫יודעת מה? את צודקת.‬
‫באמת חלה טעות.‬
‫זה קורה מדי פעם.‬
‫אבל קל לתקן אותה.‬
‫- החזר -‬
‫אם החותמת כבר בחוץ, את יכולה‬ ‫להחתים גם את שלי ב"החזר"?‬
‫אני ממש צריכה לחזור עם גרייס.‬
‫אני מצטערת, מותק, זה לא אפשרי.‬
‫השם שלך ברשימה, את מבינה?‬
‫לא, אבל את לא מבינה.‬
‫אנחנו לא שוות כלום לבד.‬
‫תאמיני לי, היא תעשה פה אסונות בלעדיי.‬
‫אל תדאגי, גרייס,‬ ‫את תהיי פה עם פרנקי בקרוב.‬
‫ואל תתחילי להתלונן לפני שתראי‬ ‫את סטודיו האומנות החדש שלך.‬
‫עכשיו שאת יכולה לצייר שוב.‬
‫תקשיבי, אגנס, גן עדן נראה מעולה,‬ ‫ואני יודעת שיהיה לי קשה שם למטה,‬
‫ושאני לא אוכל לעשות‬ ‫כל מה שיכולתי לעשות קודם,‬
‫אבל אם לא אוכל להיות עם גרייס,‬
‫הסבל הרגשי שלי יהיה כל כך גדול,‬ ‫שכל הגבינה בגן עדן לא תעזור לי.‬
‫אוי, תבורכי.‬
‫אבל חוק זה חוק,‬
‫והגיע הזמן להיפרד.‬
‫אני לא יודעת איך להיפרד ממך.‬
‫אני לא רוצה להיפרד ממך.‬
‫לא היה לנו מספיק זמן ביחד.‬
‫הלוואי שהייתי מכירה אותך‬ ‫כשהייתי ילדה קטנה.‬
‫הייתי... הייתי אישה אחרת לגמרי.‬
‫אני אוהבת אותך, גרייס.‬
‫ואני אוהבת אותך, פרנקי.‬
‫היי, גבירותיי.‬
‫הזמן אוזל.‬
‫ואני בהחלט לא יכולה להגיד לכן‬
‫לקחת את החותמת הזאת שפה,‬ ‫בצד ימין של השולחן שלי,‬
‫ולהחתים "החזר" על המסמכים שלך.‬
‫אין סיכוי שאעשה דבר כזה.‬
‫סליחה, אני מסתובבת לרגע.‬
‫את חושבת מה שאני חושבת?‬ ‫-כן, כיסא מצוין. סי-בי-2?‬
‫גבירותיי, אני לא יכולה לבהות באינסוף לנצח.‬
‫את מוכנה?‬
‫- החזר -‬
‫ביי, בנות.‬
‫אלוהים. אלוהים, אימא!‬
‫מלורי, תעזרי לה!‬
‫אלוהים אדירים. את בסדר? אימא? אימא.‬
‫אנחנו בסדר. שתינו בסדר.‬ ‫-אתן בסדר?‬
‫קצת ג'ט לג, זה הכול.‬
‫כמה זמן היינו מעולפות?‬ ‫-שתיים, שלוש שניות.‬
‫זה הכול?‬
‫חשבתי שעבר יותר זמן.‬
‫אני שמחה שאת פה.‬ ‫-אני שמחה להיות פה.‬
‫אבל תצטרכי לדבר יותר חזק.‬
‫מותק, זה בסדר. בוא ניסע.‬ ‫-אני כבר בא.‬
‫אחי, זה אובר.‬ ‫-בסדר.‬
‫סליחה.‬
‫זה פשוט היום הכי מאושר בחיים שלי,‬ ‫ואני רוצה שכולם ידעו את זה.‬
‫החתונה הייתה מושלמת.‬ ‫-כן.‬
‫בלי משפחה.‬
‫תיכנסו למכונית!‬
‫אני אוהב אותך.‬ ‫-אני אוהבת אותך.‬
‫בסדר.‬ ‫-בוא ניסע!‬
‫- נשואים טריים -‬
‫התחתנו!‬
‫הזמנתי אתכם היום,‬ ‫כי לאחד מהתלמידים שלנו, בלוט,‬
‫יש בעיה עם באד.‬
‫לא עשיתי כלום.‬
‫ומי קורא לילד שלו בלוט?‬ ‫-אני.‬
‫יופי של שם! כמו הזרע של העץ ההוא, נכון?‬ ‫-מה קורה עם באד ובלוט?‬
‫בכל פעם שאני רואה אותו בבוקר,‬ ‫הוא נכנס להתקף זעם. אני ממש מנסה איתו.‬
‫אני מחייך, אני...‬
‫אני עושה פרצופים מצחיקים.‬
‫הפרצופים המצחיקים שלך מפריעים גם לי.‬
‫למעשה, המצב נעשה כל כך גרוע,‬ ‫שבלוט נרגע רק בארוחת הצהריים.‬
‫קיוויתי שפרד יוכל להסביר לנו‬
‫מה יש בבאד שגורם לבלוט להגיב ככה.‬
‫אני חושב שאני יודע מה הבעיה.‬
‫היחסים שלי עם הבן שלי פתוחים וכנים,‬
‫וכשהוא שואל אותי למה אבא גר‬ ‫במלונית גרועה ליד הכביש המהיר,‬
‫אני אומר לו שבגלל שעורך הדין של אימא‬ ‫בגירושין היה כל כך טוב בעבודה שלו,‬
‫שלאבא לא נשאר יותר כסף.‬
‫אני מנחש שאני הייתי עורך הדין של אימא.‬ ‫-טוב לראות אותך שוב, באד.‬
‫פרד, אולי תוכל להבהיר לבלוט‬
‫שאולי הוא לא צריך לשאת את הנטל הזה.‬
‫את צודקת לחלוטין.‬ ‫אני אגיד לו מיד אחרי שאסביר לו‬
‫שהשנה, חג המולד יהיה קצת פחות שמח.‬
‫אלוהים.‬ ‫-אני צריך ללכת.‬
‫אני צריך לתפוס את השאטל האחרון‬ ‫לשדה התעופה כדי לחזור למלונית שלי.‬
‫אני אדבר עם הבן שלי.‬
‫טוב... תודה, גברת אלכסנדר.‬ ‫-רק רגע.‬
‫יש פה עוד הורה, אבא של סטפני רובנר.‬
‫זה הולך להיות קשה.‬
‫אפשר לקבל טופס רשות, בבקשה?‬
‫בשביל...?‬
‫בשביל בעלי.‬
‫כדי שהוא יוכל לחתום עליו,‬ ‫ולתת לעצמו רשות להתפטר מהעבודה.‬
‫תודה, אליסון.‬
‫לא ליד המנהלת.‬ ‫-הוא בפנים?‬
‫יש יציאה אחרת?‬
‫היי.‬
‫היי. איך גילית?‬
‫בארי סיפר לי באותו יום.‬ ‫איפשהו בין ההלוויה לחתונה‬
‫ולהתחשמלות של אימא שלנו.‬ ‫-רגע, ידעת לפניי?‬
‫בגלל זה אמרת לי שאני לא צריכה את טנת'.‬
‫קיוויתי שאוכל לרכך את הנחיתה שלך.‬
‫תודה שניסית לתמוך בי.‬
‫רציתי רק להחזיר לך טובה.‬
‫אני עדיין לא יודעת‬ ‫למה היא פיטרה אותי. מה עשיתי?‬
‫זה בגלל...‬
‫שביטלתי את הקרם לעיניים.‬
‫נראה לך?‬ ‫-כן.‬
‫בהחלט.‬
‫זה בגללי, מלורי.‬
‫עכשיו אני מרגישה קצת יותר טוב.‬
‫היי, בריאנה. שמעת שקיבלתי העלאה וקידום?‬
‫עכשיו אני מרגישה יותר רע.‬
‫אני אומנם לא עובדת פה יותר,‬ ‫או בכל מקום אחר,‬
‫אבל אני עדיין יכולה לפטר אותך.‬ ‫-אוי, באמת.‬
‫אתן תסתדרו מצוין.‬
‫והעולם שאתן יוצאות אליו הרבה יותר טוב‬
‫מהעולם שבו אימא שלכן הקימה את החברה.‬
‫הוא צודק.‬
‫אפילו האנשים שעבדו פה אז‬ ‫קראו לה "כלבת היופי".‬
‫איך קראו לי כשהייתי המנכ"לית?‬
‫פשוט קיצרנו את הכינוי של אימא שלך.‬
‫אז הייתי פשוט "הכלבה"?‬
‫כן.‬
‫אדיר. כמו באגדות.‬
‫ובאיזה שם קשוח קראו לי מאחורי הגב?‬
‫קראנו לך...‬
‫מלורי.‬
‫אפילו לא כיבדו אותי מספיק‬ ‫כדי לא לכבד אותי.‬
‫זה אכזרי.‬
‫ניסיתי להמציא לך כינוי, אבל הוא לא תפס.‬
‫איזה כינוי?‬
‫נודלס.‬
‫מוכנה, נודלס?‬
‫יש לי ברירה, כלבה?‬
‫חשבתי להקים עסק חדש, את יודעת.‬
‫את בעניין?‬
‫מתברר שאני פנויה.‬
‫נראה לי שמצאתי את השם המושלם.‬
‫מה?‬
‫"כלבת היופי".‬
‫אפשר לדבר על השם?‬ ‫-לא.‬
‫למה אנחנו פה?‬
‫אמרת לי ושכחתי?‬ ‫-ממש לא.‬
‫לא אמרתי לך, כי זאת הפתעה.‬
‫אז...‬
‫המקום הזה מזכיר לך משהו?‬
‫אני חושש שלא.‬
‫אולי זה יעזור.‬
‫הקניש הטוב ביותר בניו יורק.‬
‫קח ביס.‬
‫טעים מאוד.‬
‫פאי קטן עם תפוחי אדמה בפנים.‬
‫זה מה שאמרת גם אז.‬
‫אני עדיין לא מבין.‬
‫זה מזכיר לי כמה דברים.‬ ‫-יופי.‬
‫אז בוא איתי.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫זה המלון שבו זה קרה.‬
‫כן.‬
‫כל כך נדהמתי מהאומץ‬ ‫שבו אתה מתמודד עם העתיד שלך,‬
‫וזה נכון שבשלב כלשהו‬
‫לא נוכל להחזיר‬
‫את כל הזיכרונות הנהדרים‬ ‫מהחיים המשותפים שלנו,‬
‫אבל אולי נוכל להחזיר עכשיו זיכרון אחד.‬
‫אולי אפילו ליצור זיכרון חדש.‬
‫אהבתי.‬
‫קח את המעלית הבאה, חבר.‬
‫יש לנו פה סיפור שלם.‬
‫להתראות, רנה.‬
‫ג'ואן.‬
‫טוני. קרוקט.‬
‫טאבס.‬
‫להתראות, פיונה.‬
‫מה את עושה?‬ ‫-מתמודדת עם החלק הקשה.‬
‫ימי הציור שלי נגמרו.‬
‫אם את שואלת אותי, אז לא.‬
‫ככה את רואה אותנו, נכון?‬
‫בהחלט.‬
‫מדהים.‬
‫לרגע לא חשבתי שאיכנס שוב לים.‬
‫את רואה? ביחד אנחנו יכולות לעשות הכול.‬
‫נכנסתי רק עד הברכיים. בואי לא ניסחף.‬
‫בפעם הבאה,‬ ‫בואי ניכנס עד המותניים ונשתין בכיף.‬
‫את באמת בת עשר.‬
‫לא שמעתי אותך אומרת לא.‬
‫ומה עכשיו?‬
‫תרגום כתוביות: ברונק פרלמוטר‬