‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Bună, fată!
‎Ești drogată?
‎Nu.
‎Mă uit în abisul vieții mele.
‎Ăla e ultimul meu tablou.
‎Îmi place. E minimalist.
‎Atunci e perfect.
‎Am dus o viață măruntă și neînsemnată ‎în umbra uriașă a unui alcoolic slăbănog.
‎Haide, mamă! ‎Toți își fac griji pentru tine.
‎Nu vrem să simulezi moartea singură. ‎Întoarce-te la înmormântarea ta.
‎Coyote are o poveste pentru tine.
‎Și e doar cu Frankie. Fără Grace.
‎E cea despre cum s-au cuplat ‎Coyote și Jessica?
‎Da.
‎Nu e o poveste grozavă.
‎Vreau să fiu singură.
‎Dar ratezi măreața chestie ‎pe care o vom face.
‎- Care ar fi aia? ‎- Bine. Păi…
‎O să-ți spun… ce e.
‎Chiar… acum.
‎- Vești bune, o să coboare. ‎- Bine.
‎Vești și mai bune! Vă căsătoriți azi.
‎Îmi pare tare rău, Sol.
‎Nu e vina ta.
‎Doar că…
‎dacă o noapte ca aceea…
‎Dacă noaptea ‎care ne-a schimbat viața poate fi uitată…
‎mă tem că mă vei uita și pe mine.
‎Ai dreptate. Am o problemă.
‎Vom merge la doctor, așa cum ai vrut.
‎Îmi pare rău că…
‎am fost atât de încăpățânat.
‎Chiar ești un ticălos încăpățânat!
‎Doar așa am convins-o să vină.
‎Ea va oficia ceremonia.
‎- Nu mă simt în largul meu. ‎- Știu.
‎Ar trebui să ne putem alege ‎măcar oficiantul.
‎Rodman?
‎L-am ales pe Dennis Rodman.
‎Nunta se poate face mai târziu. ‎E doar de fațadă.
‎Deci înmormântarea falsă ‎a devenit nuntă falsă?
‎Inventează sărbători false. Are noimă.
‎O faceți și gata. Nu e real. ‎Iar mama se va bucura.
‎Ca în Evul Mediu?
‎Jessica, promit…
‎Faptul că ne căsătorim azi ‎nu înseamnă absolut nimic pentru mine.
‎Asta e pledoaria ta finală?
‎Nu.
‎Am nevoie de mai mult de o nuntă ‎pentru toată dragostea mea.
‎Ai salvat situația.
‎- Sol, unde-s confetti în formă de floare? ‎- Mă ocup eu.
‎Cum de s-a terminat votca? ‎Grace nu stă aici?
‎Mergi sus!
‎Are votcă pentru baie, ‎pentru dormitor și pentru holul de sus.
‎Ceva albastru.
‎Nu.
‎- Ceva vechi? ‎- Nu.
‎De ce naiba mai e toată lumea aici?
‎- Înmormântarea trebuia să se fi terminat. ‎- Înmormântarea s-a terminat, dragă.
‎Frankie a fugit.
‎Acum încercăm o nuntă, ‎să vedem dacă îi place mai mult.
‎E pe bune nunta?
‎Nu se știe deocamdată.
‎Unde pleci cu votca mea de sus?
‎Ascultă! Tocmai am vorbit cu Taneth.
‎Se pare ‎că au avut loc niște restructurări.
‎Barry!
‎Și tu ești singur și șomer?
‎Nu, postul meu e asigurat, slavă Domnului!
‎Dar în curând, Mallory ‎nu va mai face parte din companie.
‎- Faci mișto de mine? ‎- Nu.
‎Voiam să demisionez în semn de protest, ‎dar au avut loc multe schimbări…
‎- …în viața mea. ‎- E din cauză că am anulat
‎untul de ochi? O voi suna pe Taneth ‎să-i explic. Dă-mi telefonul tău.
‎- Nu va răspunde dacă vede că sunt eu. ‎- Nu e vorba de untul de ochi.
‎Crede că Mallory e slabă.
‎A zis că e un lider slab.
‎Taneth e un monstru răzbunător.
‎Și nu într-un sens bun.
‎Bine.
‎Mă ocup eu de asta. ‎Să nu-i spui nimic lui Mallory.
‎Bine.
‎Dar nu știu să mint.
‎Mai bine pleci.
‎Dar atunci îmi trebuie o minciună ‎ca să plec.
‎Totul îmi scapă de sub control
‎- …de la minciunile mele otrăvite și… ‎- Iisuse, Barry! Pleacă odată de aici!
‎Îți zic doar că e responsabilitatea ‎celui care lasă moștenire
‎să-i spună moștenitorului ‎ce permisiune îi lasă.
‎Trebuie să încetezi.
‎Bine? În primul rând, îmi pierd auzul. ‎În al doilea rând, ești om în toată firea.
‎Singurul care-ți dă voie ‎să faci ceva ești tu.
‎Ai dreptate. N-am nevoie de permisiune.
‎- Eu îmi dau permisiune. ‎- Da.
‎Sunt cel care permite.
‎Ascultă, Allison!
‎Ghici ce!
‎Pot să fac ce vreau. ‎Pot să-mi dau demisia.
‎Nu. Ai nevoie de permisiunea mea.
‎Nu vorbesc cu tine.
‎Eu nu vorbeam cu tine ‎înainte să nu mai vorbești tu cu mine.
‎E imposibil.
‎Tocmai ți-am spus că nu vorbeam cu tine.
‎Nu ți-am putut spune mai devreme ‎pentru că nu vorbeam cu tine.
‎Am auzit ‎că ai fugit de la înmormântarea ta.
‎Am fost copleșită de lucrurile frumoase ‎pe care le spuneau toți despre mine.
‎Și doar despre mine.
‎N-ai fost pomenită nici măcar o dată.
‎Bine. La vârsta mea, apreciez mereu
‎când nu mi-e pomenit ‎numele la înmormântări.
‎Cum a fost la ședință?
‎- Ți-ai verificat mesajele? ‎- Nu.
‎A fost grozav.
‎Nu, mai bine.
‎Mai mult decât atât.
‎Dar mi-ai lăsat un mesaj. ‎De ce m-ai sunat?
‎Ca să jubilez, evident.
‎Nu te cred și o să-mi verific mesajele.
‎Asta dacă-mi găsesc telefonul
‎- …înainte să mor. ‎- La naiba!
‎Bine, mulțumesc.
‎Ne vedem atunci.
‎- Cu cine vorbeai? ‎- Cu medicul meu internist.
‎Avem programare
‎și deja mi-a dat numele unui neurolog.
‎Și ar trebui să ne pregătim casa
‎pentru ceea ce va urma.
‎Vom pune bilețele peste tot, ‎să-mi amintească de ce-aș putea uita,
‎precum închisul aragazului.
‎Apoi ne uităm iar la ‎Memento ‎și vedem cum a făcut Guy Pearce.
‎Și apoi ar trebui să facem un plan ‎pentru îngrijirea mea viitoare,
‎ca să nu cadă toată povara pe tine.
‎- Acționez. ‎- Văd.
‎De fapt, se pare că ai trecut direct ‎de la negare la acțiune.
‎Da, așa se face.
‎- Dar ratăm partea tristă și bosumflată. ‎- Acum înțelegi.
‎Dar la asta sunt cel mai bun.
‎Bună!
‎Hei, ești bine? ‎Mi-am făcut griji pentru tine o clipă.
‎Sunt bine.
‎Au fost doar niște spasme.
‎Dar…
‎mersi pentru…
‎ce ai făcut cu brațele în jurul meu.
‎Mal, chiar ești mulțumită de slujba ta?
‎- Ce? ‎- Te-ai gândit vreo clipă
‎…la ce te-ar mai putea aștepta?
‎De ce ai voce de recrutor la Herbalife?
‎Cred că te irosești la Say Grace, ‎fiind lacheul lui Taneth.
‎Scuză-mă, dar nu mai sunt lacheu.
‎Bine? Conducerea mă vede ‎ca un comandant care… comandă.
‎Da. Dar ești creativă, ca mine.
‎Cei ca noi sunt mereu neglijați
‎- …într-un mediu corporatist. ‎- Nu mă simt neglijată.
‎O să te simți în curând.
‎Ar trebui să renunț la slujba mea minunată ‎ca să-mi văd de treaba mea, ca tine.
‎Interesant!
‎N-ai nevoie de Taneth.
‎Știi ce cred eu? ‎Cred că ești nefericită acum
‎și ești invidioasă pe succesul meu ‎la fosta ta slujbă.
‎Iar acum vrei ‎să fiu la fel de nefericită ca tine.
‎Doamne!
‎Nu vei fi niciodată ‎așa nefericită ca mine!
‎Doar pentru că băutura e gratis ‎nu înseamnă că trebuie să profiți.
‎Eu nu conduc.
‎Locuiesc la etaj.
‎Poate ai nevoie să te ducă cineva sus.
‎Desigur, mereu în locul cel mai logic.
‎Mamă, începe ceremonia și tu ești prima.
‎Vin!
‎Frankie, răspunde odată la telefon!
‎Știi că nu pot urca pe scenă ‎să cânt fără tine.
‎Și avem șansa de a încheia afacerea.
‎Ce-i cu privirea asta?
‎Asta e privirea mea de „ca să vezi”.
‎Credeam că așa arăți când ai gaze.
‎Seamănă.
‎Dar asta e privirea mea de „cineva ‎n-a putut încheia afacerea fără Frankie”.
‎Bun venit, tuturor!
‎Sărbătorim angajamentul pe care Coyote ‎și Jessica și-l iau unul față de celălalt.
‎Cum ai obținut slujba asta? ‎Nu înțelegi ce înseamnă angajamentul.
‎Să ne rugăm ca Jessica și Coyote
‎să fie parteneri adevărați, ‎care se vor proteja mereu.
‎Să ne rugăm și ca Jessica ‎să nu-și înjunghie partenerul pe la spate.
‎Și că se vor sprijini ‎mereu unul pe celălalt.
‎Dacă Jessica ar fi pe patul de moarte,
‎Coyote s-ar gândi ‎de două ori înainte s-o abandoneze.
‎Dacă Jessica l-a abandonat ‎pe Coyote în cea mai importantă zi
‎din cariera lor?
‎Simt că aceste replici
‎cam perturbă desfășurarea nunții.
‎Îmi pare rău, nuntașilor,
‎dar Grace e supărată, ‎pentru că a aflat că nu are o carieră
‎care să cânte singură.
‎Și eu nu te pot face niciodată ‎să te oprești din cântat.
‎Dar când am nevoie de tine, ‎ești de negăsit.
‎Femeia mi-a stricat aparatul de karaoke ‎și a dat vina pe nepotul ei.
‎Poți da vina pe copii?
‎E văzut cu ochi răi.
‎Sper că te bucuri că te-ai dus ‎la întrunirea ta dezastruoasă.
‎Mâine, când voi muri, ‎te vei simți de două ori mai groaznic.
‎Și când nu vei muri mâine, ‎tu te vei simți de două ori mai prost.
‎Data morții mele e reală, cucoană!
‎Singura chestie reală despre data morții ‎tale e că mi-a provocat atacuri de panică.
‎Îmi pare rău că te supără moartea mea.
‎Și pe mine mă supără.
‎Și cum se face ‎că te descurci atât de bine?
‎Se numește acceptare, Grace.
‎Se cheamă ușurare, Frankie.
‎Nu mă simt ușurată!
‎Pe naiba!
‎Abia aștepți să o ștergi de-aici. ‎Nu te-ai îndoit nicio clipă.
‎Nu știi tot ce-mi trece prin cap.
‎Ba da, pentru că-mi spui tu. Absolut tot.
‎Am și eu o întrebare.
‎De ce nu vrei ‎să rămâi pentru finalul adevărat?
‎Pentru că nu vreau tot rahatul ‎care vine cu sfârșitul?
‎- Despre ce vorbești? ‎- Nu de moarte mă tem.
‎Mi-e teamă să mă îmbolnăvesc ‎și să nu pot merge
‎sau să-mi folosesc mâinile ‎sau ceva din ceea ce mă face să fiu eu.
‎O, mare lucru!
‎Deci nu mai poți folosi bețișoare.
‎Nici să pictez nu mai pot.
‎DECI AI MURIT.
‎Doamne!
‎Suntem moarte?
‎Da, și m-ai ucis.
‎Știam eu!
‎- Tu ești ucigașa mea. ‎- De asta nu-mi plac îmbrățișările.
‎Nu iese niciodată nimic bun din asta.
‎Dar trebuia să fiu doar eu.
‎De ce te afli aici?
‎Fiindcă mă târăști mereu în locuri ‎unde nu vreau să merg.
‎Spre deosebire de piesa de Crăciun ‎cu câinii utilitari,
‎de data asta, plecăm.
‎Da, poți pleca ‎pentru că așa funcționează raiul.
‎Citește broșura!
‎Scrie: „Dacă ai o problemă, ‎vorbește cu administratorul de caz.”
‎Uită-te la meniu. Are două opțiuni.
‎Orice sau orice cu brânză.
‎- Eu vreau varianta doi. ‎- Mă ocup eu de manager.
‎Dacă am reușit să ies din chestia cu Cabo, ‎pot să ne scot și din asta.
‎De ce țipi?
‎Nu țip.
‎Doamne!
‎Aud ca un nou-născut.
‎Iar artrita mea e ‎ca cea a unui nou-născut.
‎Nu te obișnui, Frankie, ‎pentru că nu rămânem.
‎Grace, nu-i nimic ‎dacă trebuie să te întorci.
‎Dar eu am acceptat ‎că viața mea s-a terminat.
‎Nu e prima dată când am crezut ‎că viețile noastre s-au terminat.
‎Eram destul de sigure că am terminat-o ‎când ne-au părăsit soții.
‎Dar singurul lucru frânt a fost inima mea.
‎Și acum tot corpul meu se strică ‎și o să fie și mai rău.
‎Nu ai de unde să știi.
‎Mai ții minte prima noapte ‎la casa de pe plajă?
‎Nici nu ne puteam imagina un viitor, ‎darămite unul mai bun
‎decât tot ce a fost înainte. ‎Și am reușit, Frankie.
‎Împreună.
‎Ascultă, jur că n-am terminat încă
‎și poate că ce e mai bun abia urmează.
‎Doamne, aș vrea să-mi fi spus asta ‎înainte să mă electrocutezi.
‎Trebuie să bați la ușa raiului?
‎Bună, fetelor!
‎Doamne!
‎Arăți exact cum mă așteptam!
‎O, nu. Eu nu sunt Atotputernicul.
‎Exclus. Eu sunt Agnes.
‎Un înger din clasa muncitoare.
‎Desigur, n-am mai fost promovată ‎de 250 de ani.
‎Dar beneficiile sunt divine.
‎Trebuie să vă verific dosarele
‎și vă voi trimite ‎în noile voastre case cât ai clipi.
‎La propriu.
‎Înainte să clipești, ‎trebuie să înțelegi că e o greșeală.
‎- Da. ‎- Draga mea,
‎nu e prima dată când aud asta.
‎N-ar trebui să fiu aici.
‎Are dreptate. Trebuia să fiu doar eu.
‎Stai să-mi verific actele.
‎Știi ce? Ai dreptate.
‎S-a făcut o greșeală.
‎Se mai întâmplă.
‎Dar asta se rezolvă ușor.
‎RETUR
‎Dacă tot ai scos ștampila, ‎poți să scrii „retur” și pe al meu?
‎Trebuie să mă întorc cu Grace.
‎Îmi pare rău, dar nu se poate.
‎Vezi tu, numele tău e pe listă.
‎Nu înțelegi.
‎Singure, nu ne descurcăm.
‎Nu, și crede-mă, ‎ar fi dezastruoasă aici fără mine.
‎Nu-ți face griji, Grace! ‎O să te întorci repede la Frankie.
‎Și să nu te plângi ‎înainte să-ți vezi noul studio de artă.
‎Acum te poți reapuca de pictat.
‎Agnes, raiul e minunat ‎și știu că va fi greu acolo jos
‎și nu voi putea face ‎tot ce-am făcut înainte,
‎dar, dacă nu pot fi cu Grace,
‎voi fi așa îndurerată, încât nici toată ‎brânza din rai nu mă va ajuta.
‎Draga de tine!
‎Dar regulile sunt reguli.
‎E timpul să vă luați rămas-bun.
‎Nu știu cum să mă despart de tine.
‎Nu vreau să-mi iau la revedere.
‎N-am petrecut destul timp împreună.
‎Îmi doresc să te fi cunoscut ‎când eram mică.
‎Eu… aș fi fost cu totul altă persoană.
‎Te iubesc, Grace.
‎Și eu te iubesc, Frankie.
‎Gata, doamnelor!
‎Timpul se scurge.
‎Și cu siguranță nu-ți pot spune
‎să iei ștampila asta ‎de pe partea dreaptă a biroului
‎și să pui „retur” pe actele tale.
‎N-aș face niciodată așa ceva.
‎Scuzați-mă, eu mă întorc puțin.
‎- Te gândești la ce mă gândesc eu? ‎- Da, grozav scaun! De la CB2?
‎Doamnelor! ‎Nu pot privi infinitul la nesfârșit.
‎Ești gata?
‎RETUR
‎Pa, fetelor!
‎Doamne! Mamă!
‎Mallory, ajut-o!
‎Sfinte Dumnezeule! Ești bine, mamă?
‎- Suntem bine, amândouă. ‎- Sunteți bine?
‎Un pic debusolate, atât.
‎- Cât am fost inconștiente? ‎- Doar două-trei secunde.
‎Atât?
‎A părut mai mult.
‎- Mă bucur că ești aici. ‎- Mă bucur să fiu aici.
‎Dar trebuie să vorbești mai tare.
‎- Scumpule, e OK. Trebuie să plecăm. ‎- Vin imediat.
‎- Frate, e un Uber! ‎- Bine.
‎Scuze.
‎E cea mai fericită zi din viața mea ‎și vreau să știe toată lumea.
‎- A fost nunta perfectă. ‎- Da.
‎Fără familie.
‎Treceți în mașină!
‎- Te iubesc. ‎- Te iubesc.
‎- Gata. ‎- Să mergem!
‎PROASPĂT CĂSĂTORIȚI
‎Ne-am căsătorit!
‎V-am chemat azi aici ‎fiindcă unul dintre elevii noștri, Acorn,
‎are o problemă cu Bud.
‎N-am făcut nimic.
‎- Cine-și botează copilul Acorn? ‎- Eu.
‎- Grozav nume! După sămânța copacului, nu? ‎- Ce se întâmplă cu Bud și Acorn?
‎Cum îl văd la școală, cum o ia razna. ‎Chiar mă străduiesc cu el.
‎Zâmbesc…
‎Mă strâmb caraghios.
‎Și eu mă supăr când te strâmbi.
‎Pentru Acorn e atât de grav, ‎încât se calmează abia la prânz.
‎Speram că Fred ne poate lămuri
‎ce are Bud de-l stârnește pe Acorn.
‎Cred că știu care e problema.
‎Am o relație foarte deschisă ‎și sinceră cu fiul meu
‎și când întreabă de ce locuiește tati ‎într-un hotel amărât lângă autostradă,
‎îi spun că avocatul de la divorț al mamei ‎a fost atât de priceput,
‎încât tati nu mai are niciun ban.
‎- Am fost avocatul de la divorț. ‎- Mă bucur să te revăd, Bud.
‎Fred, ai putea să-i spui lui Acorn
‎că e o povară ‎pe care nu trebuie s-o poarte.
‎Ai dreptate. Îi spun după ce îi explic
‎de ce Crăciunul n-o să fie ‎prea fericit anul ăsta.
‎- Doamne! ‎- Trebuie să plec.
‎Trebuie să prind ultimul autobuz ‎spre hotel.
‎O să vorbesc cu fiul meu.
‎- Mulțumesc, dnă Alexander. ‎- Stai puțin!
‎Mai e un părinte aici. ‎Tatăl lui Stephanie Rovener.
‎O să iasă urât.
‎Îmi dați un bilet de voie, vă rog?
‎Pentru…?
‎Pentru soțul meu.
‎Ca să-și dea permisiunea ‎să-și dea demisia.
‎Mersi, Allison.
‎- Nu în fața directoarei. ‎- E înăuntru?
‎Mai e vreo ieșire?
‎Bună!
‎Bună! Cum ai aflat?
‎Mi-a spus Barry deunăzi. ‎Undeva între înmormântare și nuntă
‎- …și electrocutarea mamei. ‎- Ai aflat înaintea mea?
‎De aceea îmi spuneai ‎că n-am nevoie de Taneth.
‎Speram să-ți ofer o aterizare mai ușoară.
‎Mulțumesc că ai încercat ‎să-mi fii alături.
‎Voiam să-ți întorc favoarea.
‎Nici acum nu știu de ce m-a concediat. ‎Ce-am făcut?
‎Din cauză că…
‎am anulat untul de ochi.
‎- Crezi? ‎- Da.
‎Categoric!
‎E vina mea, Mallory.
‎Asta mă face să mă simt mai bine.
‎Brianna, ai auzit că am fost promovat?
‎Mă simt și mai prost.
‎Chiar dacă nu mai lucrez aici și nici ‎n-am serviciu, tot pot să te concediez.
‎Să fim serioși!
‎Vă veți descurca de minune.
‎E o lume mai bună
‎decât atunci când mama voastră ‎a înființat compania.
‎Are dreptate.
‎Chiar și cei care lucrau aici ‎o numeau Scorpia Cosmeticelor.
‎Cum mi se spunea când eram eu director?
‎Am scurtat porecla mamei tale.
‎Eram doar Scorpia?
‎E grozav. E ca într-un basm.
‎Și mie ce nume mi-au pus pe la spate?
‎Îți ziceam…
‎Mallory.
‎Nici măcar nu am fost respectată ‎cât să nu mă respecte.
‎Ce dur!
‎Am încercat să-ți dau o poreclă, ‎dar n-a mers.
‎Care era?
‎Tăiței.
‎Ești gata, Tăiței?
‎Am de ales, Scorpie?
‎Să știi că mă gândesc ‎să încep o nouă afacere.
‎Te bagi?
‎Se pare că sunt disponibilă.
‎Cred că am găsit numele perfect.
‎Care ar fi?
‎Scorpia Cosmeticelor.
‎- Putem vorbi despre nume? ‎- Nu.
‎De ce suntem aici?
‎- Tu mi-ai spus și eu am uitat? ‎- Deloc.
‎Nu ți-am spus pentru că e o surpriză.
‎Așadar…
‎îți pare cunoscut?
‎Mă tem că nu.
‎Poate asta va ajuta.
‎Cel mai bun ‎knish‎ din New York.
‎Ia o mușcătură!
‎E delicios.
‎E o plăcintuță cu cartofi.
‎Și atunci ai spus asta.
‎Tot nu înțeleg.
‎- Asta îmi spune ceva. ‎- Bine.
‎Atunci vino cu mine!
‎O, Doamne!
‎E hotelul unde s-a întâmplat.
‎Da.
‎Am fost uimit de curajul ‎cu care îți înfrunți viitorul
‎și e adevărat că, la un moment dat,
‎nu vom putea să aducem înapoi
‎toate amintirile grozave ‎din viața noastră împreună,
‎dar poate aducem una acum.
‎Poate chiar creăm una nouă.
‎Sună bine.
‎Ia-l pe următorul, amice!
‎Sunt multe pe rol aici.
‎La revedere, Renee!
‎Joanne!
‎Tony! Crockett!
‎Tubbs!
‎La revedere, Fiona!
‎- Ce faci? ‎- Înfrunt partea dificilă.
‎Am terminat-o cu pictura.
‎Nu și dacă am eu ceva de spus.
‎Așa ne vezi tu, nu?
‎Cu siguranță.
‎Uimitor!
‎Nu credeam ‎că voi mai pune piciorul în ocean!
‎Vezi, împreună putem face orice.
‎Am ajuns doar până la genunchi. ‎Să nu exagerăm.
‎Data viitoare, ‎să intrăm până la talie, să facem pipi.
‎Chiar că ai zece ani!
‎Nu aud „nu”.
‎Și acum?
‎Subtitrarea: Annemarie Ioana Grecu