EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Hej, tjejen.
Är du hög?
Nej.
Jag stirrar bara ner i avgrunden som var mitt liv.
Det är min sista målning.
Jag gillar det. Den är minimalistisk.
Då är den perfekt.
Jag har levt ett litet och obetydligt liv i skuggan av en mager alkoholist.
Kom igen, mamma. Alla är oroliga för dig.
Ingen vill att du ska låtsasdö ensam. Kom tillbaka till begravningen.
Coyote har en historia du måste höra.
Den handlar bara om Frankie. Den finns ingen Grace i sikte.
Är det den om hur Coyote och Jessica blev ihop?
Ja.
Det är ingen bra historia.
Jag vill bara vara ensam.
Du kommer att missa det stora vi ska göra.
-Vad? -Okej, tja...
Jag ska berätta vad det är...
...på en gång.
-Goda nyheter, hon kommer ner. -Okej.
Ännu bättre nyheter, ni ska gifta er idag.
Jag är ledsen, Sol.
Nej, det är inte ditt fel.
Det är bara det...
...att om en sån kväll...
...en kväll som förändrade våra liv kan gå förlorad...
...är jag rädd att du ska förlora minnet om mig.
Du har rätt, jag har ett problem.
Vi går till läkaren, som du ville.
Jag är ledsen...
...att jag har varit en envis jävel.
Du är en envis jävel.
Det var det enda sättet att få ner henne.
Och hon ska förrätta vigseln.
-Jag är inte bekväm med det här. -Jag vet.
Vi borde åtminstone få välja vår egen vigselförrättare.
Rodman?
Vi väljer Dennis Rodman.
Ni kan ha det riktiga bröllopet senare. Det här är bara för syns skull.
Så låtsasbegravningen är nu ett låtsasbröllop?
De hittar på låtsashelgdagar. Det går ihop.
Det är inte på riktigt och det skulle göra mamma glad.
Precis som på medeltiden?
Jag lovar, Jessica...
...att vi gifter oss idag betyder ingenting för mig.
Är det din slutplädering?
Nej.
Jag behöver bara mer än ett bröllop för all min kärlek.
Snygg räddning.
-Sol, var är min blom-konfetti? -Jag fixar det.
Varför är vodkan nästan slut? Bor inte Grace här?
Gå upp.
Hon har badrumsvodka, sovrumsvodka och "en trappa upp"-vodka.
Nåt blått.
Nej.
-Nåt gammalt? -Nej.
Varför är alla kvar här?
-Begravningen borde vara över nu. -Begravningen är över, älskling.
Frankie stack.
Nu provar vi ett bröllop för att se om hon föredrar det.
Är bröllopet på riktigt?
Det är oklart just nu.
Vart ska du med min "en trappa upp"-vodka?
Hej. Jag pratade precis med Taneth.
De verkar ha gjort nedskärningar.
Åh, Barry.
Är du också singel och arbetslös?
Nej. Mitt jobb är säkert, tack och lov.
Men Mallory kommer snart inte att vara kvar på företaget.
-Driver du med mig? -Nej.
Jag tänkte sluta i protest, men det har varit mycket på sistone.
Är det för att jag drog in ögonkrämen? Jag ringer och förklarar. Ge mig mobilen.
-Hon svarar inte om jag ringer. -Det handlar inte om ögonkrämen.
Hon tycker att Mallory är svag.
Hon sa att hon är en svag ledare.
Taneth är ett hämndlystet monster, och inte på ett bra sätt.
Okej.
Jag tar hand om det. Säg inte ett ord till Mallory.
Okej.
Men jag är usel på att ljuga.
Du borde gå.
Men då måste jag ljuga om varför jag går.
Herregud, jag tappar kontrollen.
-Från alla mina giftiga lögner och... -Herregud. Barry, stick bara.
Jag säger bara att det är arvingens ansvar
att berätta för arvingen vad hon ger honom tillstånd till.
Du måste sluta.
För det första tappar jag hörseln och för det andra är du en vuxen man.
Du är den enda som kan ge dig tillstånd för nåt.
Du har rätt, jag behöver inget tillstånd.
-Jag ger tillstånd. -Ja.
Tillståndsgivaren.
Du, Allison.
Vet du vad?
Jag får göra vad jag vill. Jag får säga upp mig.
Nej, du behöver mitt tillstånd för det.
Jag pratar inte med dig.
Jag pratade inte med dig innan du inte pratade med mig.
Det är omöjligt.
För jag sa ju precis att jag inte pratade med dig.
Jag kunde inte säga det förut för jag pratade inte med dig.
Jag hörde att du stack på din begravning.
Jag blev överväldigad av alla vackra saker alla sa om mig.
Och bara om mig.
Du kom inte ens på tal.
Bra. I min ålder uppskattar jag alltid när mitt namn inte nämns på en begravning.
Hur gick mötet?
-Har du kollat dina meddelanden? -Nej.
Det var bra.
Nej, bättre.
Det var bättre än bra.
Men du lämnade ett meddelande. Varför ringde du mig?
För att skryta så klart.
Jag tror dig inte. Jag ska kolla mina meddelanden.
Om jag kan hitta min telefon innan jag går bort. Fasen också.
Okej, tack.
Vi ses då.
-Vem pratade du med? -Min internmedicinare.
Vi har ett möte med honom.
Han har redan gett mig namnet på en neurolog.
Vi borde börja förbereda vårt hus för vad som komma skall.
Vi sätter lappar överallt för att påminna mig om saker
som att stänga av spisen.
Sen tittar vi på Memento igen och ser hur Guy Pearce gjorde det.
Sen borde vi göra upp en plan för min framtida vård
så att bördan inte bara faller på dig.
-Jag agerar. -Jag ser det.
Du verkar ha gått från förnekelse raka vägen till att agera.
Ja, det är så man gör.
-Men då missar vi det sorgliga och dystra. -Nu fattar du.
Men det är det jag bäst på.
Hallå där.
Hej, är du okej? Jag var lite orolig för dig där ett tag.
Jag mår bra.
Det var bara en känselspasm.
Men...
...tack...
...för det du gjorde med armarna om mig.
Så, Mal... Trivs du verkligen på ditt jobb?
-Va? -Har du funderat på annat som kan finnas?
Varför låter du som en rekryterare från Herbalife?
Det är bortkastat att du är Taneths lakej på Say Grace.
Ursäkta, jag är inte längre en lakej.
Ledningen ser mig som överbefälhavare.
Okej. Men du är kreativ, som jag.
Och folk som vi blir alltid förbisedda i en företagsmiljö.
Jag känner mig inte förbisedd.
Det kommer du nog att göra snart.
Så jag borde säga upp mig och göra min egen grej som du.
Det är intressant.
För du behöver inte Taneth.
Vet du vad jag tror? Jag tror att du är olycklig just nu.
Du är avundsjuk på min framgång i ett jobb du hade.
Nu vill du att jag ska vara lika olycklig som du.
Herregud.
Du kommer aldrig att vara lika olycklig som jag.
Bara för att det finns en öppen bar behöver du inte dra nytta av den.
Jag kör inte.
Jag bor på övervåningen.
Du kan behöva nån som kör dig till övervåningen.
Självklart, alltid på den mest logiska platsen.
Ceremonin börjar och du ska leda den.
Jag kommer.
Frankie, svara nån jäkla gång.
Du vet att jag inte kan sjunga utan dig.
Vi har en chans att sluta avtalet.
Vad är det för blick?
Det är min "ser man på"-blick.
Jag trodde att det var din "jag kanske har gaser"-blick.
De är lika.
Det här är min "nån kunde inte sluta ett avtal utan Frankie"-look.
Välkomna, allihop.
Idag firar vi Coyotes och Jessicas löften till varandra.
Hur fick du det här jobbet? Du förstår dig inte på löften.
Låt oss be att Coyote och Jessica
kommer att vara riktiga partners som alltid håller varandra om ryggen.
Låt oss också be att Jessica inte hugger sin partner i ryggen.
Och att de alltid kommer att finnas där för varandra,
att Coyote inte skulle överge Jessica för ett möte
om hon låg på sin dödsbädd.
Tänk om Jessica redan har övergivit Coyote på den viktigaste dagen i deras karriärer?
Allt det här snacket stör bröllopsflödet.
Jag är ledsen, bröllopsgäster.
Grace är bara bitter för att hon har insett att hennes karriär
inte kan sjunga på egen hand.
Och jag kan aldrig få dig att sluta sjunga.
Men när jag faktiskt behöver det syns du inte till.
Kvinnan hade sönder min karaokemaskin och skyllde på sitt barnbarn.
Kan man klandra barn för det?
Det ogillas.
Jag hoppas att du är glad att du gick på ditt katastrofala möte.
Nu kommer du att må dubbelt så dåligt när jag dör imorgon.
Och du kommer att känna dig dubbelt så dum när du inte dör imorgon.
Min dödsdag är på riktigt.
Det enda verkliga med din dödsdag är att den gav mig panikattacker.
Jag är ledsen att min bortgång gör dig upprörd.
Den gör även mig upprörd.
Så hur kommer det sig att du hanterar det så bra?
Det kallas acceptans, Grace.
Det kallas lättnad, Frankie.
Jag är inte lättad.
Skitsnack.
Du är så ivrig att komma härifrån. Du ifrågasatte det aldrig ens.
Du känner inte till alla frågor i mitt huvud.
Jo, för du berättar dem för mig. Varenda en.
Jag har en egen fråga:
Varför vill du inte stanna till det riktiga slutet?
Tänk om jag inte vill ha all skit som kommer med slutet?
-Vad pratar du om? -Det är inte döden jag är rädd för.
Jag är rädd för att bli sjuk och inte kunna gå,
att inte kunna använda mina händer eller göra nåt som gör mig till mig.
Stor jävla grej.
Så du kan inte använda ätpinnar längre.
Jag kan inte måla hellre.
SÅ DU ÄR DÖD
Herregud.
Är vi döda?
Ja, och du dödade mig.
Jag visste det.
-Du är min mördare. -Det är därför jag inte kramas.
Det leder aldrig till nåt bra.
Men det skulle bara vara jag.
Varför är du här?
För att du alltid släpar med mig dit jag inte vill gå.
Men till skillnad från julpjäsen med räddningshundar
går vi den här gången.
Ja, du kan gå. Det är så himlen fungerar.
Läs din broschyr.
"Om du har problem, prata med din handläggare."
Titta på matmenyn med två alternativ, vad som helst med eller utan ost.
-Jag tar det första. -Låt mig ta hand om handläggaren.
Jag tog mig ur andelsboendet i Cabo så jag kan ta oss ur det här.
Varför skriker du?
Det gör jag inte.
Herregud.
Jag hör som en nyfödd.
Och min artrit är som en nyfödd.
Vänj dig inte. Vi ska inte stanna.
Det är okej om du behöver återvända.
Men jag har accepterat att mitt liv är över.
Det är inte första gången vi tror att våra liv är över.
Vi var rätt säkra på att vi var klara när våra män lämnade oss.
Men då var mitt hjärta det enda som var brutet.
Nu är hela min kropp bruten och det kommer bara att bli värre.
Det vet du inte.
Minns du första natten i strandhuset?
Vi kunde inte föreställa oss en bättre framtid som var bättre
än nåt som fanns innan, men vi fick det att hända.
Tillsammans.
Jag svär, vi är inte klara än.
Vi kanske har det bästa framför oss.
Jag önskar att du hade sagt det innan du gav mig en elchock.
Ska man knacka på himlens dörr?
Hej, tjejer.
Herregud.
Du ser ut precis som jag visste att du skulle.
Nej, jag är inte den Allsmäktige.
Knappast. Jag heter Agnes.
Jag är bara en arbetarklass-ängel.
Jag har inte befordrats på 250 år,
men fördelarna är himmelska.
Jag ska bara kolla era filer
och så får ni era nya hem på ett ögonblick.
Bokstavligen.
Innan du börjar blinka måste du förstå att det har skett ett misstag.
-Ja. -Åh, sötnos.
Det är inte första gången jag hör det.
Nej, jag ska inte vara här.
Hon har rätt, det skulle bara vara jag.
Låt mig kolla mina papper igen.
Vet du vad? Du har rätt.
Det har skett ett misstag.
Det händer då och då.
Men det är lätt att fixa.
ÅTERVÄND
När du ändå har stämpeln framme, kan du stämpla "återvänd" på min också?
Jag måste tillbaka med Grace.
Jag är ledsen men det går inte.
Ditt namn står på listan.
Nej, du förstår inte.
Vi klarar oss inte själva.
Nej, och tro mig, hon skulle vara en katastrof utan mig.
Oroa dig inte, Grace. Du är snart här uppe med Frankie.
Tjura inte innan du ser din nya ateljé.
Nu när du kan måla igen.
Himlen verkar toppen och jag vet att det blir tufft där nere
och att jag inte kommer kunna göra allt jag kunde göra förut.
Men om jag inte kan vara med Grace,
kommer jag att känna sån smärta att all ost i himlen inte skulle hjälpa.
Välsigne dig.
Men regler är regler.
Det är dags att ta farväl.
Jag vet inte hur jag ska ta farväl av dig.
Jag vill inte ta farväl av dig.
Vi har inte haft nog med tid ihop.
Jag önskar att jag hade känt dig när jag var liten.
Jag skulle vara en helt annan person.
Jag älskar dig, Grace.
Jag älskar dig också, Frankie.
Hörni, tjejer.
Tiden rinner ut.
Och jag får definitivt inte säga åt dig
att ta den här stämpeln till höger om skrivbordet
och stämpla pappret med "återvänd".
Jag skulle aldrig göra nåt sånt.
Ursäkta, jag måste vända mig om ett tag.
-Tänker du samma sak som jag? -Ja, jättefin stol. Är det en CB2?
Mina damer, jag kan inte stirra in i evigheten för alltid.
Är du redo?
ÅTERVÄND
Hejdå, tjejer.
Herregud, mamma!
Mallory, hjälp henne!
Herre... Jösses. Är du okej, mamma?
-Vi mår bra båda två. -Är ni okej?
Jag är bara lite jetlaggad.
-Hur länge var vi avsvimmade? -I två eller tre sekunder.
Är det allt?
Gud, det kändes längre.
-Jag är glad att du är här. -Jag är glad att vara här.
Men du måste tala högre.
-Älskling, det är okej. Vi borde åka. -Jag kommer strax.
-Hördu, det är en Uber. -Okej.
Förlåt.
Det är mitt livs lyckligaste dag och jag vill att alla ska veta det.
-Det var ett perfekt bröllop. -Ja.
Ingen familj.
Hoppa in i bilen!
-Jag älskar dig. -Jag älskar dig.
-Okej. -Kom igen!
NYGIFTA
Vi gifte oss!
Jag kallade hit er för att en av våra elever, Acorn,
har problem med Bud.
Jag har inte gjort nåt.
-Vem döper sitt barn till Acorn? -Jag.
-Bra namn. Efter trädfröet, va? -Vad är det med Bud och Acorn?
Han får alltid sammanbrott. Jag försöker verkligen.
Jag ler. Jag...
Jag gör grimaser.
Dina grimaser gör mig upprörd.
Det har blivit så illa att Acorn inte lugnar ner sig innan lunchtid.
Jag hoppades att Fred kunde förklara vad det är med Bud som triggar Acorn.
Jag tror att jag vet vad problemet är.
Jag har en öppen och ärlig relation till min son.
När han frågar mig varför pappa bor på ett sunkigt hotell vid motorvägen,
säger jag att det är för att mammas skilsmässoadvokat var så bra på sitt jobb
att pappa inte har några pengar kvar.
-Och jag var mammas skilsmässoadvokat. -Kul att se dig igen.
Fred, du kanske kan klargöra för Acorn
att det här är en börda han inte behöver bära.
Ja, jag förklarar det efter att jag har förklarat
att julen inte kommer att bli lika munter i år.
-Herregud. -Jag måste gå.
Jag måste ta den sista flygbussen till mitt hotell.
Jag ska prata med min son.
-Tack, ms Alexander. -Vänta lite.
Det finns en annan förälder här, Stephanie Roveners pappa.
Det kommer att bli illa.
Kan jag få en tillståndslapp, tack?
Till...?
Till min man...
...så att han kan ge sig själv tillstånd att säga upp sig.
Tack, Allison.
-Inte framför rektorn. -Är han där inne?
Finns det en annan väg ut?
Hej.
Hej. Hur fick du reda på det?
Barry berättade häromdagen,
nånstans mellan begravningen, bröllopet och mammas elchock.
Vänta, visste du det före mig?
Det var därför du sa att jag inte behöver Taneth.
Jag hoppades kunna ge dig en mjukare landning.
Tack för att du försökte finnas där för mig.
Jag ville bara återgälda tjänsten.
Jag vet inte varför hon sparkade mig. Vad har jag gjort?
Det är för att...
...jag drog in ögonkrämen.
-Tror du det? -Ja.
Definitivt.
Det är mitt fel, Mallory.
Det får mig att må lite bättre.
Hej, Brianna. Hörde du att jag har fått löneförhöjning och befordran?
Det får mig att må sämre.
Även om jag inte jobbar här längre, eller har ett jobb, kan jag avskeda dig.
Kom igen.
Ni kommer att klara er fint.
Det är en bättre värld att gå in i än när er mamma startade företaget.
Han har rätt.
Då kallade personerna som jobbade här henne för Beauty Bitch.
Vad kallade de mig när jag var vd?
Vi förkortade din mammas smeknamn.
Så jag var bara Bitch?
Fantastiskt, det är som en saga.
Och vilket grymt namn kallade de mig bakom min rygg?
Vi kallade dig...
...Mallory.
Jag fick inte ens respekten att bli förolämpad.
Det är tufft.
Jag försökte ge dig ett smeknamn men det fastnade inte.
Vad var det?
Noodles.
Är du redo, Noodles?
Har jag nåt val, Bitch?
Jag funderar på att starta ett nytt företag.
Är du med?
Jag är visst ledig.
Jag har hittat det perfekta namnet.
Vad är det?
Beauty Bitch.
-Kan vi prata om namnet? -Nej.
Varför är vi här?
-Har jag nåt? -Nej, inte alls.
Jag har inte sagt nåt eftersom det är en överraskning.
Så...
...ringer det några klockor?
Tyvärr inte.
Det här kanske hjälper.
New Yorks bästa knish.
Ta en tugga.
Den är jättegod.
Det är en liten paj med potatis.
Du sa samma sak då.
Jag förstår fortfarande inte.
-Nu ringer det klockor. -Bra.
Följ med mig.
Herregud.
Det är hotellet där det hände.
Ja.
Jag har varit förundrad över hur du så modigt står inför din framtid.
Det är sant att vi vid nåt tillfälle
inte kommer att kunna väcka
alla fina minnen från vårt liv tillsammans.
Men vi kanske kan väcka ett nu.
Vi kanske till och med kan skapa ett nytt.
Jag älskar det.
Ta nästa, kompis.
Vi har en hel grej här.
Hejdå, Renee.
Joanne.
Tony. Crockett.
Tubbs.
Hejdå, Fiona.
-Vad gör du? -Jag möter den svåra delen.
Mina målardagar är över.
Inte om jag får bestämma.
Det är så du ser oss, eller hur?
Ja, det är det.
Det var fantastiskt.
Jag trodde aldrig att jag skulle vara i havet igen.
Vi kan göra allt tillsammans.
Jag gick bara upp till knäna, nu ska vi inte överdriva.
Nästa gång går vi upp till midjan och kissar.
Du är verkligen tio.
Jag hör inte "nej".
Vad gör vi nu?
Undertexter: Josephine Roos Henriksson