ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
Привіт, дівчино.
Ти під кайфом?
Ні.
Просто дивлюся у безодню, якою раніше було моє життя.
Це моя остання картина.
Мені подобається. Мінімалізм.
Вона ідеальна.
Я прожила мале, невизначне життя у гігантській тіні худорлявої алкоголічки.
Припини, мамо. Всі про тебе хвилюються.
Ніхто не хоче, щоб ти сиділа сама на фейковому похороні. Повертайся.
В Койота є історія для тебе.
І лише про тебе, Грейс у ній немає.
Та, як я звела Койота та Джессіку?
Так.
Це поганенька історія.
Я просто хочу побути сама.
Але ж ти проґавиш одну велику річ, яку ми зробимо.
-Яку? -Ну…
Гаразд, я скажу тобі.
Зараз.
-Гарна новина — вона спуститься. -Гаразд.
Ще краща — ви поберетеся сьогодні.
Пробач, Соле.
Ні-ні, це не твоя провина.
Просто…
якщо той вечір…
вечір, який змінив наші життя, може зникнути…
Боюся, ти забудеш і мене теж.
Ти маєш рацію. В мене проблеми.
Ми сходимо до лікаря, як ти цього хотів.
Пробач, що я…
був таким впертим гівнюком.
Ти впертий гівнюк.
Вона погодилася лише на це.
І вона вестиме шлюб.
-Я дуже проти цього. -Знаю.
Ми мали б самі обрати того, хто вестиме весілля.
Родмана?
Ми обираємо Денніса Родмана.
Ви можете провести справжнє потім. Це лише показне.
Отже, фейковий похорон, а тепер і весілля?
Ну, існують же фейкові свята. Тому логічно.
Давайте. Воно несправжнє. А мамі стане радісніше.
Як зі Стародавніми часами?
Обіцяю, Джессіко…
наш сьогоднішній шлюб нічого для мене не важить.
І це твій козир?
Ні.
Щоб проявити все моє кохання до тебе, знадобиться кілька весіль.
Гарно сказав.
-Соле, де квіткове конфетті? -Працюю.
Як це в нас майже закінчилася горілка? Хіба Грейс тут не живе?
Іди нагору.
В неї є горілка у ванні, у спальні і в коридорі.
Щось синє.
Ні.
-Щось старе? -Ні.
Якого біса ви ще тут?
-Похорон мав вже закінчитися. -Він вже закінчився.
Френкі звалила.
Тепер ми подивимося, чи сподобається їй весілля більше.
Весілля справжнє?
Цього разу незрозуміло.
Гей, куди ти потягнув мою горілку?
Гей. Я щойно поговорив з Тенет,
здається, очікується скорочення.
Йой, Баррі.
Ти теж самотній і безробітній?
Ні. Моя робота дуже важлива, дякувати Богу.
А ось Меллорі скоро більше не буде частиною компанії.
-Ти, трясця, жартуєш? -Ні.
Я хотів звільнитися на знак протесту, але в мене у житті
-з'явилася відповідальність. -Це через те,
що я скасувала її масло для очей? Я все їй поясню. Дай телефон.
-Якщо побачить мій номер, не візьме. -Це не через масло.
Вона думає, що Меллорі слабка.
Сказала, що вона слабкий лідер.
Тенет — мстиве чудовисько.
Не у гарному сенсі.
Гаразд.
Я займуся цим. Тільки не кажи нічого Меллорі.
Ага.
Я жахливий брехун.
Тоді йди геть.
Але тоді доведеться збрехати, чому я йду.
Боже, я вже втрачаю контроль
-через мою токсичну брехню і… -Боже. Баррі. Просто вали звідси.
Я лише кажу, що це відповідальність заповідачки
сказати спадкоємцю, на що саме вона заповідає дозвіл.
Припини вже.
По-перше, я вже оглух, а, по-друге, ти дорослий чоловік.
Єдиний, хто може тобі дати дозвіл — це ти.
Точно. Мені не потрібен дозвіл.
-Я сам даю дозволи. -Так.
Я — дозволяючий.
Гей, Елісон.
Знаєш, що?
Я можу робити, що хочу. Хоч звільнитися з роботи.
Ні. На це тобі потрібен мій дозвіл.
Я не розмовляю з тобою.
Я не розмовляла з тобою, доки ти не заговорила зі мною.
Це неможливо.
Бо я щойно сказала, що не розмовляю з тобою.
Я не могла сказати раніше, бо я з тобою не розмовляла.
Чула, ти втекла зі свого похорону.
Я занадто розчулилася від гарних речей, які про мене казали.
Лише про мене.
Ти взагалі не прийшла.
Добре. У моєму віці я завжди радію,
якщо моє ім'я не звучить на похоронах.
Як пройшла зустріч?
-А ти перевіряла повідомлення? -Ні.
Все пройшло чудово.
Ні, ще краще.
Краще, ніж чудово.
Але ти лишила мені повідомлення. Нащо дзвонила?
Позловтішатися, авжеж.
Не вірю, піду перевірю повідомлення.
Лишилося знайти мій телефон раніше,
-ніж помру. -Трясця.
Гаразд, дякую.
Тоді до зустрічі.
-З ким розмовляв? -З моїм терапевтом.
В нас назначено зустріч,
і він вже дав мені ім'я невролога.
І треба обговорити, як підготувати будинок до того,
що станеться.
Розвісимо всюди записки, щоб нагадувати те, що можу забути,
як вимкнути духовку.
Потім знову подивимося «Мементо», глянемо, як Гай Пірс це робив.
А потім складемо план мого майбутнього догляду,
щоб цей тягар не впав на тебе.
-Я дію. -Я бачу.
Я бачу, що від заперечення ти стрибнув відразу до дій.
Так, так це і робиться.
-Але тоді не буде сумної, сльозливої миті. -Ти вже у ній.
Це те, у чому я найкращий.
Привіт.
Гей, все гаразд? Я на мить злякалася за тебе.
Все гаразд.
Це був просто якийсь спазм.
Але…
дякую за…
те, що поклала руки навколо мене.
Мел, ти дуже щаслива на своїй роботі?
-Що? -Ну, тобто, ти не думала,
чи є щось ще, що тебе б зацікавило?
Чому ти звучиш, як продавець «Гербалайфу»?
Мені здається, ти марнуєш себе, працюючи пішаком Тенет у «Сей Грейс».
Пробач, але я більше не пішак.
Керівництво бачить мене як головного командуючого.
Ага. Але ти креативна, як я.
І в корпоративному середовищі на нас дивляться
-наче зверхньо. -Не дивляться на мене зверхньо.
Скоро будуть.
То мені звільнитися, аби займатися чимось своїм, як ти?
Це цікавіше.
Бо тобі не потрібна Тенет.
Знаєш, що? Я думаю, що тобі зараз так сумно,
і ти заздриш моєму успіху на роботі, яка була у тебе.
І ти хочеш опустити мене до свого рівня.
Боже.
Тобі ніколи не опуститися на мій рівень.
Те, що це відкритий бар, не значить, що треба наклюватися.
Я не за кермом.
Я живу нагорі.
Тобі знадобиться водій, аби туди дістатися.
Авжеж, у самому логічному місці.
Мамо, починається церемонія, і її починаєш ти.
Іду.
Френкі, візьми кляту слухавку.
Ти знаєш, що я не можу співати без тебе.
І в нас є шанс укласти угоду.
Що з обличчям?
Це мій вираз обличчя «Ну і ну».
Я думала, це вираз «В мене гази».
Вони схожі.
А цей — «Хтось не зміг укласти угоду без Френкі».
Вітаю, народе.
Ми зібралися, щоб відсвяткувати відданість Койота та Джессіки одне одному.
Як тебе на це взяли? Ти не розумієш, що таке відданість.
Давайте помолимося, щоб Койот та Джессіка
стали справжніми партнерами, які завжди одне одному допомагатимуть.
Помолимося, щоб Джессіка не встромила ножа її партнеру у спину.
І що вони завжди підтримуватимуть одне одного.
Як коли Джессіка буде на смертному одрі,
Койот двічі подумає, чи хоче він її кидати заради зустрічі.
Що, як Койота вже кинула Джессіка у самий важливий день
для їхньої кар'єри?
Здається, ця словесна бійка
порушує ритм весілля.
Вибачаюся, присутні,
та Грейс злиться, бо дізналася, що її кар'єра
не може співати сама.
А я не можу змусити тебе припинити співати.
А коли мені потрібен спів, тебе хрін не знайдеш.
Ця жінка зламала мою караоке-машину та звинуватила в цьому свого онука.
Таке можна скидати на дітей?
Це осуджується.
Сподіваюся, ти рада, що сходила на свою провальну зустріч.
Тепер, коли я завтра помру, тобі буде вдвічі гірше.
Ага, а коли ти завтра не помреш, ти почуватимешся вдвічі дурніше.
Дата моєї смерті справжня.
Єдина справжня річ, яку дала твоя дата смерті — це мої приступи паніки.
Пробач, що моя смерть тебе засмучує.
Вона засмучує і мене.
Тоді якого біса здається, що ти чудово тримаєшся?
Це зветься прийняттям, Грейс.
Френкі, це зветься полегшенням.
Мені не полегшало.
Брехня з-під коня.
Тобі так кортить звалити звідси, що ні разу не задумувалася про це.
Ти не знаєш усіх думок у моїй голові.
Знаю, бо ти мені їх озвучуєш. Усі.
Так, і в мене є питання до тебе.
Чому ти не хочеш бути тут до справжнього кінця?
Що, як я не хочу все те лайно, яке буде у кінці?
-Ти про що? -Я боюся не смерті.
Я боюся хвороби, що не зможу ходити,
користуватися руками чи робити те, що мене визначає.
Та поплач, трясця.
Ну, не можеш ти більше користуватися паличками.
Я більше не можу малювати.
ОТЖЕ, ВИ ПОМЕРЛИ.
Боже мій.
Ми померли?
Так, і ти мене вбила.
Я так і знала.
-Ти — моя вбивця. -Ось тому я й не люблю обійми.
Від них немає нічого гарного.
Але що це за місце?
Чому ти тут?
Бо ти завжди тягнула мене туди, куди я не хочу.
Та на відміну від різдвяної вистави з врятованими собаками
цього разу ми підемо.
Ага, ти можеш піти, бо саме так працює рай, куди там.
Прочитай брошуру.
Тут написано: «Якщо у вас проблеми, поговоріть з менеджером».
Ти подивися на меню з двома варіантами.
Все чи все з сиром.
-Я візьму друге. -А я поговорю з менеджером.
Якщо витягла нас з тієї Кабо-шаражки, витягну і з цього.
Чому ти кричиш?
Я не кричу.
Боже.
В мене слух, як в немовляти.
І артрит, як в немовляти.
Не звикай, Френкі, бо ми тут не лишаємося.
Грейс, можеш повертатися, якщо хочеш.
Та я вже змирилася, що моє життя закінчилося.
Знаєш, це не вперше, коли ми думали, що наше життя закінчилося.
Ми були в цьому впевнені, коли наші чоловіки від нас пішли.
Але єдине, що тоді розтрощили, це моє серце.
І зараз все моє тіло ламається, а далі буде тільки гірше.
Ти цього не знаєш.
Пам'ятаєш нашу першу ніч у пляжному будинку?
Ми й уявити не могли майбутнє, не кажучи, що воно буде кращим
за все, що було раніше, ми це зробили, Френкі.
Разом.
Слухай, клянуся, нам ще не кінець,
і, може, лише, може, найкраще ще попереду.
Боже, якби ж ти це мені сказала до того, як вмазала мені струмом.
А у райські двері треба стукати?
Привіт, дівчата.
Боже.
Ти виглядаєш саме так, якою я тебе уявляла.
Ні-ні, я не Всемогутній.
Куди там. Я — Агнес.
Просто янгол-працівниця.
Авжеж, підвищення немає вже 250 років,
але з плюсів — я в раю.
Я лише перевірю ваші файли
і відправлю по ваших нових домівках й кліпнути не встигнете.
Буквально.
Ні, перш ніж почнеш кліпати, зрозумій, сталося помилка.
-Так. -О, люба,
я чую це вже не вперше.
Так, ні, справді, я не повинна тут бути.
Вона має рацію. Тут маю бути лише я.
Давайте я подивлюся, що у вас тут.
Знаєте, що? Ви праві.
Сталася помилка.
Таке іноді буває.
Але це легко виправити.
ПОВЕРНУТИ
Доки штемпель у тебе, можеш поставити і на мій?
Я маю повернутися з Грейс.
Пробач, люба, та це неможливо.
Бачиш, твоє ім'я є у списку.
Ні. Ні, ти не розумієш.
Ми не можемо не бути разом.
Повір, вона без мене пропаде.
Не хвилюйся, Грейс, ти дуже скоро приєднаєшся до Френкі.
Не засмучуйся, доки не побачиш свою нову арт-студію.
Тепер ти зможеш знову малювати.
Агнес, рай здається чудовим, але я знаю, внизу буде важко,
та я не зможу робити все, що робила раніше.
Але якщо буду без Грейс,
в мене буде такий емоційний біль, що весь сир раю не зарадить.
Моя ж ти люба.
Та правила є правила.
І час вам прощатися.
Я не знаю, як прощатися з тобою.
А я не хочу прощатися з тобою.
Ми мало часу були разом.
Хотіла б я знати тебе з дитинства.
Я б… Я б була зовсім іншою людиною.
Я люблю тебе, Грейс.
А я люблю тебе, Френкі.
Гей, жіночки.
Час спливає.
І я, авжеж, не можу сказати вам
взяти той штемпель праворуч на моєму столі
та поставити відмітку «повернути» на твоєму файлі.
Я б ніколи цього не зробила.
А тепер, пробачте, я на хвилинку відвернуся.
-Ти думаєш про те, що й я? -Ага. Круте крісло. Сі-Бі-два?
Дівчата, я не можу дивитися у нескінченість завжди.
Готова?
ПОВЕРНУТИ
Бувайте, дівчата.
Боже мій. Мамо!
Меллорі, допоможи їй!
Трясця… Боже. Ти жива, мамо? Мамо?
-Та живі ми. Обидві. -Все гаразд?
Трохи тіпає, та все добре.
-Як довго ми були у відключці? -Секунди дві-три.
І все?
Боже, здавалося довше.
-Я рада, що ти тут. -Рада бути тут.
Скажи це голосніше.
-Любий все гаразд. Давай. -Я зараз.
-Чуваче, це ж «Убер». -Гаразд.
Пробач.
Це просто найщасливіший день мого життя, і я хочу, щоб всі про це знали.
-Це було ідеальне весілля. -Так.
Ніякої рідні.
Та сідайте вже!
-Я тебе кохаю. -Я кохаю тебе.
-Гаразд. -Поїхали!
МОЛОДЯТА
Ми щойно побралися!
Я викликала вас сюди, бо в нашого студента, Ейкорна,
є проблема з Бадом.
Я нічого не робив.
-І хто називає дитину на честь жолудя? -Я.
-Чудове ім'я. Назвав, коли посадив дерево? -Що у Бада та Ейкорна?
Щоразу, коли я його бачу, в нього починається істерика.
Я посміхаюся, я…
Я роблю кумедне обличчя.
Твоє кумедне обличчя лякає і мене.
Все так погано, що Ейкорн не заспокоюється аж до обіду.
Я сподівалася, що Фред розповість,
що саме у Баді так зачіпає Ейкорна.
Я знаю, у чому проблема.
В мене дуже відкриті та чесні стосунки з сином,
що коли він питає, чому тато живе у гівняному готелі біля шосе,
я кажу, що мамин адвокат з розлучень настільки майстер своєї роботи,
що в тата ні на що інше немає грошей.
-Я був маминим адвокатом? -Радий знову тебе бачити, Баде.
Отже, Фреде, може, поясниш Ейкорну,
що цей тягар нести повинен не він.
Авжеж. Я поясню йому відразу,
коли розповім, наскільки щасливим буде це Різдво.
-Боже. -Мені вже час.
Якщо я хочу встигнути на найдешевший варіант до мого готелю.
Я поговорю з сином.
-Дякую, міс Александр. -Хвилинку.
Тут є ще один, батько Стефані Ровенер.
Це буде дуже погано.
Чи можна мені бланк дозволу?
Для…
Для мого чоловіка.
Він заповнить його, і я підпишу дозвіл, щоб він звільнився з роботи.
Дякую, Елісон.
-Не перед директоркою. -Він там?
Звідси є інший вихід?
Гей.
Гей. Звідки ти дізналася?
Баррі сказав мені. Десь між похороном, весіллям
-та ударом струмом. -Чекай, ти знала раніше за мене?
Тому ти казала, що мені не потрібна Тенет.
Я лише сподівалася, що це пом'якшить удар.
Дякую, що спробувала підтримати.
Хотіла повернути послугу.
Я досі не знаю, чому вона мене звільнила. За що?
Це тому, що…
я скасувала масло для очей.
-Думаєш? -Ага.
Точно.
Це все я, Меллорі.
Мені від цього трохи краще.
Гей, Бріанно, ти чула, що я отримав підвищення?
Від цього мені гірше.
Хоч я тут і не працюю, і взагалі не працюю, я досі можу тебе звільнити.
Припини.
У вас все буде добре.
На вас все одно чекає кращий світ,
ніж коли ваша мати започаткувала компанію.
Він правий.
Раніше, навіть ті, хто працював тут, звали її Лярвою краси.
Як звали мене, коли я була директоркою?
Ми скорочували прізвисько твоєї матері.
Я була просто Лярвою?
Чудово. Це наче казка.
І яким крутим прізвиськом звали мене?
Ми звали тебе…
Меллорі.
Мене не поважали достатньо, навіть щоб принижувати.
Це жорстко.
Я намагався дати тобі прізвище, але не прижилося.
Яке?
Локшина.
Готова, Локшино?
Я є вибір, Лярво?
Знаєш, я збираюся започаткувати новий бізнес.
Ти зі мною?
Виявляється, я вільна.
Думаю, я знайшла круту назву.
Яку?
Лярва краси.
-Може, обговоримо це? -Ні.
Чому ми тут?
-Ти сказав, а я забув? -Ні.
Я не казав, бо це сюрприз.
Отже…
це місце нічого не нагадує?
Боюся, що ні.
Може, це допоможе.
Найкращий нью-йоркський кніш.
Скуштуй.
Смакота.
Пиріжечок з картоплею.
Ти так само сказав і тоді.
Я досі не розумію.
-Це дещо нагадує. -Добре.
Тоді ходімо зі мною.
Боже мій.
Це готель, де все сталося.
Так.
Я був зачарований, що ти так хоробро дивишся в обличчя майбутнього.
І, правда, що колись
ми не зможемо повернути назад
усі наші чудові спільні спогади,
але, може, один ми зможемо повернути зараз.
Може, навіть, створити й новий.
Я залюбки.
Візьми інший, друже.
В нас тут особлива мить.
Бувай, Рене.
Джоан.
Тоні. Крокет.
Таббз.
Бувай, Фіоно.
-Що ти робиш? -Приймаю найважче.
Що дні мого малювання скінчилися.
Ні, якщо я можу щось сказати проти.
Ти нас такими бачиш, га?
Авжеж.
Неймовірно.
Я ніколи не думала, що знову увійду колись в океан.
Бачиш, разом ми здатні на все.
Я зайшла лише по коліна, не будемо перегинати.
Наступного разу зайдемо до поясу і ти як слід попісяєш.
Тобі справді десять.
Я не чула «ні».
І що тепер?
Переклад субтитрів: Vladimir Fatun