Han köpte sig lite land och en fru. Nootka är min mammas stam.
Den här landremsan är oerhört värdefull för amerikanerna.
-Sälj marken till ett skäligt pris! -Nootkasundet är inte till salu.
Jag har något av stort värde för er nation.
Något som britterna försöker döda mig för.
Någon har förts till London för att döda mig.
Jag behöver dina ögon och öron.
Du brukade rätta till kjolen-
-och gå därifrån som om inget hade hänt.
Och exakt vad är min far skyldig er?
Allt vad en make ska ge sin hustru.
Änkan kvarstår som ensam ägare vid James Delaneys frånfälle.
Vilket kan vara nära förestående.
-Vad är det? -Jag vet redan.
-Kolla hennes fickor! -Det är en man.
-Fiskarna har ätit upp hans hjärta. -Kanske var det fiskar, kanske inte.
Silvertanden är min. Vem har en kniv för ingreppet?
Lugn, herr Delaney.
Ni är i säkra händer. Er djävul räddade er.
Och ni följde efter.
Min agent sa sig ha bevittnat en obeskrivlig handling.
Jag gav honom ledigt resten av dagen.
Er man ligger i floden. Britterna vill se er död.
Men vi vill ha er vid liv.
Ni tål smärta som en sten.
Är det något ni lärde er i Afrika?
Hur många stygn återstår?
Jag gav ert namn till vår vän.
Han sa något om en landremsa längs Stillahavskusten.
Sa att ni svassat runt med nyheten, som den vore en fjäder i er hatt.
Men nu svassar ni inte längre.
Jag behöver prata med Carlsbad.
Jag vill att han framför en hälsning till Thomas Jefferson-
-och till USA:s president.
Port Delgada Colonnade lovade mig-
-att ordna ett sändebud till Thomas Jefferson.
Så säg vad ni vill Carlsbad-
-så syr jag ihop er och låter er gå.
Inte?
Intressant kniv de använde mot er.
Är den kinesisk, tro? Eller malajisk?
När ni kom hit...
...med rester av människokött mellan tänderna...
...så ingick vi ett tyst avtal.
Jag syr ihop er och ni ger mig information.
Säg vad ni vill ha i utbyte mot Nootka.
-Säg mig ert pris. -Jag har inget pris.
Vad är det då ni vill ha?
-Te. -Te?
Säg till Carlsbad att jag vill ha te.
Carlsbad sa: "Delaney är kanske galen nog att ta sig an oss alla."
"Kungen, kompaniet och unionen." Hon hade kanske rätt.
Hälsa Carlsbad
att jag avstår suveränitet över Nootkasundet-
-till den nation som ger mig monopol-
-på handeln med päls mot te från Fort George till Kanton.
Monopol.
Det är vad jag vill ha.
Allt te i Kina.
Varför sa ni inte det direkt? Det hade besparat er mycket smärta.
Och ni sa "hon", inte sant, när ni pratade om Carlsbad.
Så nu vet jag att jag letar efter en kvinna.
Big Bennett skjuter iväg kulor som spottar eld...
Hon flyter över Lake Ontario och kastar slängkyssar mot gränsen-
-tills de återigen lär sig utbringa en skål för kungen.
-Ers Höghet? -Coop.
Ers Höghet, jag känner personer i Ostindiska kompaniet...
Nej, nej, nej.
Jag är på för bra humör för att diskutera Ostindiska.
James Delaney, en privatperson, har nyligen ärvt en bit land.
Nootkasundet.
Den här landremsan ger ägaren naturlig tillgång-
-till en direkt handelsrutt mot Kina.
Om ni tittar närmare ser ni att landremsan i fråga-
-ligger längs vår omstridda gräns mot USA.
Nej, det är Guds försyn. Vi har lyckan med oss.
Om marken ligger på gränsen så är det en fråga för kronan.
En fråga om krig.
-Vem är denne man? Är han lojal? -Vi tror inte det.
-En republikan? -En illa ansedd äventyrare.
Det berättas om galenskap, barbari, stöld - och värre saker än så.
Då, herr Coop, är det en man som ni kan göra affärer med.
Har ni sovit i ett fågelbo?
Vi behöver en snickare.
Ja, dörren kärvar på vintern. Några tag med hyveln borde hjälpa.
Herre Gud...
Jag har ett ärende vid floden men behöver lägga om det.
Ge mig brandy och nya förband.
-Vem gjorde det? -En malaj med kniv.
Och därefter en amerikan med nålar.
Brandy och förband!
-De kommer att försöka igen. -Vilka, för Guds skull?
Så när snickaren kommer, säg att fönstren ska täckas för.
Även flodluckan ska stängas.
Vi är alltså belägrade.
Jag antar att jag kan använda samma snickare-
-som täckte för fönstren när er far utsattes för belägring.
Låt honom spika samma spikar i samma gamla hål...
...medan ni sätter där med hanen på helspänn.
Och medan ni sitter där med samma motsträviga uttryck-
-ställer jag samma gamla fråga.
Vad riskerar ni livet för?
Kan du lossa på förbanden så att jag kan röra på mig?
Upp med er!
Ni där! Ta emot!
Okej.
Att vi är kompanjoner betyder inte att vi inte kan skratta åt varandra.
Jag sa aldrig att vi är kompanjoner.
Det sägs att du skar upp en mördare och käkade upp hans inälvor.
Tog du med dig vapnen?
Lita aldrig på en orm.
Tio-kalibriga Richardsonpistoler.
Samma eldkraft som en musköt men du kan hålla den med en hand.
Det var bättre.
Så vad är vi om inte kompanjoner?
Jag är köpman, du är min leverantör.
Du kan vara min färjkarl också. Jag kan inte använda vägarna.
Åtminstone inte för tillfället.
Ser du hedningen? Han är min svåger.
Han säger att på en människa ska man äta den här. Den är mör.
Tog du med saltat nötkött?
-Fläsk. -Nej.
-Färskt från en kall enmastare... -Nej, vi äter inte fläskkött.
Varorna har stått här i evigheter.
Antagligen, men jag litar på honom. Så var god och betala honom. Tack.
-Vem är ni? -Bill.
-Är allt som det ska? -Nej.
-Du kan vila upp dig i Tilbury. -Nej, jag lämnar inte London.
-Atticus, tala honom till rätta! -Jag lämnar inte London.
-Vad är det där? -En båt.
Det vet jag väl. Flyter den? Hur många får plats?
-Vart ska vi? -Till Lincoln's Inn.
Varför då?
Det ligger en handskriven lapp på mitt skrivbord på vinden.
Den ska levereras personligen till Hans Majestäts sekreterare.
Adjö, Brace!
-En herr James Delaney är här, herrn. -Åh, Gud...
I sällskap med beväpnade män och en kannibal, herrn.
Hälsa honom att jag är död.
Han vill upprätta ett testamente.
OSTINDISKA KOMPANIET ETABLERAT 1600
-Försvinn härifrån. -Jag kommer med en nyhet.
Försvinn härifrån, sa jag!
-En nyhet gällande James Delaney. -Stig på.
Herregud, de kuvade hundarna kommer med sina ursäkter.
Lönnmördaren vi skickade för att ta livet av Delaney är död.
Delaney är vid liv, herrn.
Det är ingen nyhet, herr Pettifer. Det var jag medveten om i morse.
Detta, å andra sidan, är en nyhet.
Det levererades personligen av Thoyt för en timme sedan. Läs det.
"Detta är min yttersta vilja och testamente"...
"Vid händelse av min död skall mina tillgångar och ägor"...
"...i sin helhet, för evärdlig tid"-
-"tillfalla den suveräna nationen Amerikas förenta stater."
Så nu vet vi. Vilden är slug också.
Och när freden väl inträder-
-dras gränsen inte av soldater-
-utan av ännu fler av dessa förbannade advokater.
Hundratals av dem från bägge sidor.
Och minsta landvinning kommer att åberopas som rättsligt prejudikat
Och inte nog med att vi inte längre kan avvärja katastrofen-
-genom att döda Delaney, vi måste nu hålla fanskapet vid liv.
Skaffa fram fyra spikar, en träskiva-
-och se till att en Solomon Coop infinner sig här i morgon vid tolv.
Klarar ni av det?
Vid tolvtiden, herr Pettifer.
Jag gör mitt bästa med hamnsoporna som Atticus förser oss med-
-så ni kan åtminstone sitta ner innan ni vägrar äta av det.
Och om sjuklingen på yttertrappan ska avvärja kompaniets mördare-
-så bör ni vara medveten om att hororna förleder honom nattetid.
Du behöver inte längre vara rädd för Ostindiska kompaniet-
-eller för kronan, för den delen.
Nu är amerikanerna det enda hotet-
-men de torde vara minst hotfulla av mina tre motståndare.
Jag har sökt igenom vartenda jävla rum i huset-
-men inte källaren, så jag måste hinna före tidvattnet.
Hallå?
Vad gör du här, Winter?
Jag sover här ibland.
Sover du här?
Jag såg er. Jag såg er döda malajern.
Som en varg slet ni ut hans hjärta och slängde honom i floden.
Vars strömmar drog med honom och förde honom till mig.
Så jag skar loss ert krigsbyte.
-Lär mig om magi. -Nej.
Jag vill också vara en varg.
Eller en fågel, som flyger. Fågeln på er nacke.
Jag vet vad det är. Sankofa.
Gå hem till Helga nu.
Du är inte säker här.
Äggen och kaffet kallnar, herrn.
När var min mamma här för sista gången?
-När hon var sjuk. -Sjuk?
-Spärrade ni in henne? -Nej, vi skyddade henne.
Vad är det där?
-Det där märket. Gjorde hon det? -Vilket märke?
Mot slutet gjorde hon saker. Ingen förstod vad.
Mot slutet, när hon inte längre tilläts gå ut-
-eller visa sig offentligt.
Eller tala engelska eller sitt barbariska modersmål-
-eftersom hon sågs som galen.
-James... -Nej.
Förklara detta för mig.
Jag har samma märke på min kropp från när jag tillfångatogs i Afrika.
Vad är det?
Berätta för mig.
Du säger inget, men du har svar. Det har du.
Och du ska ge mig svar.
Ovigd jord för hedningar, gudlösa och fördömda självmördare.
De tömmer Bedlam nu. Snart är det ingen kvar här.
Herr Solomon Coop, herrn.
Kung Georgs rikskansler.
Tack, Godfrey.
Såvida vi inte kan göra gemensam sak.
Kungens avsikter är aldrig så enkla.
För tillfället räcker det att säga "kompaniet" med viss avsky-
-för att få hans uppmärksamhet.
Glöm Indien. Be honom lägga Indien åt sidan.
-Kungen attackerar inte Indien. -Regenten gör som ni säger.
Nu underskattar ni honom.
Jag underskattade Delaney. Ta en titt på det här.
Han lät upprätta ett testamente.
-Visste ni? -Ni har 104 spioner i London.
Och vi har 202 stycken.
Vem i helvete har ni hos Thoyt? Där jobbar alla för mig.
Förstör inte vår lek, Stuart.
Jag bara vet, helt enkelt. Förutsätt att jag redan vet.
Då vet ni att vi har ett problem-
-som inte går att lösa med musköt eller kniv.
Ni har ett problem, inte kungen.
Jag mottog ett brev från Delaney i morse.
Vi kan kalla det en kniptångsmanöver.
Han går med på att låta Nootkas handelsstation, rökeri och garveri-
-övergå i brittiska kronans ägo.
Förutsatt att vi ger honom monopol på handeln med utterpäls-
-från Vancouvers kust till Kanton.
Kanton?
Märkligt nog förekommer inte ordet "te" i brevet.
Tänker ni be honom dra åt helvete?
Innan jag svarar Delaney bör vi kanske diskutera Indien?
Låter ni den här vilden diktera vår policy gentemot USA?
Vår policy är enkel nog.
All mark som tagits med våld ska återföras i vår ägo.
Och väster om Michigan ska gränsen dras upp av jurister.
Vilket högst sannolikt innebär att Delaney kan ge oss Vancouver.
Och i gengäld offrar ni Ostindiska?
Nja, lös er dispyt med kungen gällande Bombay så talar vi om saken.
För mig syns det hela väldigt enkelt.
Ni inser väl att det handlar om hämnd?
Och varför skulle James Delaney avsky Ostindiska i så hög grad?
Vad fan gjorde ni mot honom, Stuart?
-Förutsätt alltid att jag vet. -Då ska ni veta detta.
Delaney säljer lika gärna Nootka till amerikanerna-
-om de erbjuder honom samma monopol.
Där kan nog kungen och kompaniet finna sin gemensamma nämnare.
Enligt mina spioner finns en änka.
Min faders öde beseglades inte av försynen, utan av en man.
Denne förbannade fransos med sitt förstockade huvud!
Napoleon!
Hans avskyvärda fåfänga som drar skam över nationen.
Deras huvuden avlägsnas...
...deras legitima härskare slängs som kadaver i Seine.
Och på gatorna finns ännu människor som säger-
-att bara odjur kan tämja ett odjur!
Och att för att hämnas godhjärtade människor som min far-
-måste vi finna vårt eget odjur och kalla honom Napoleon!
Gud bevare kungen!
Ursäkta mig, herrn.
Föreställningen är strax över.
Om någon av körflickorna fångat ert intresse-
-kostar de sex pence i timmen.
Flickor med repliker kostar 2,5 shilling.
Vi har även pojkar i kören, om ni föredrar det, herrn.
Den olycksdrabbade damen vars far på något vis dödades av Napoleon...
Hon heter Lorna Bow.
-Ja, hon är tyvärr inte tillgänglig. -Alltid eller bara i kväll?
Alltid, herrn, på grund av att hon är en uppblåst satkärring.
Jag är här å konungens vägnar.
Ge detta till fröken Bow.
Och enbart till fröken Bow. Försummelse leder till döden.
Ja, fortsätt så.
Det kittlas!
Jag är upptagen, herrn.
Gode Gud!
Jag är upptagen, herrn.
Du är dig lik, Godders. Jag behöver prata med dig.
Annars är din hemlighet snart känd i Ostindiska kompaniets kretsar.
-Utpressning! -Ja.
Men vänner emellan. Det kan väl knappast skada?
Du för väl protokoll vid varje möte?
Du hör dessutom vad de säger när de sträcker upp handen.
Jag vill ha den informationen. Jag betalar dig för den.
Du får ett pund varje månad.
Hur kunde du veta detta om mig?
Jag har ögon och öron överallt-
-på många platser i staden, i likhet med kompaniet.
Jag vill dig inget illa, Godders.
-Om de kommer på mig... -Vad då?
Om de kommer på mig med att avslöja hemligheter för dig...
Nej, de kommer inte på dig. Jag kommer att skydda dig.
Visste du att jag var förälskad i dig i skolan?
Så klart att du visste.
Jag som trodde att vi bara var vapenbröder.
Delade vi inte säng ibland?
Det var ren tortyr. Outhärdligt.
Så du kan lita på mig. Jag kommer att skydda dig.
-Ditt arbete börjar nu. -Åh, Gud...
Hur stor är revan mellan Ostindiska och kungen?
Jag är lite för berusad för detta.
Har de gjort gemensam sak eller är de ännu splittrade?
Prata med mig, för helvete!
"Kära syster. Jag startar upp vår fars verksamhet igen."
"Jag har registrerat handelsföretaget och förbereder mitt fartyg"-
-"så att när tiden är mogen"-
-"och kompaniet har gått under kan vi ge oss av härifrån."
"Jag rekryterar en grupp lojala män som inte har något värde för mig"-
-"utöver främjandet av denna sak."
"Jag lämnade England som pojke."
"Mycket har förändrats."
"Din avresa från England var hypnotisörens fingerknäppning."
"Jag vaknade upp ur förtrollningen och insåg djupet av vår synd."
"Jag har funnit förlåtelse i Guds ord och min make."
"Jag vill inte vara del av dina planer eller din framtid."
"Men du och jag är framtiden. Din make hör till det förgångna."
"Det syns på hur han följer dig."
"Du borde släppa stackaren. Du plågar honom."
"Vi omges av så mycket förräderi att vi inte behöver uppmuntra det."
"Breven levereras inte obemärkt."
"Min make är sträng."
"Och som kristen välkomnar jag det. Jag förtjänar det."
"Din make är dessutom enfaldig. Han ser dig inte för den du är."
"Jag har seglat till platser dit fördömelse inte når."
"Vi brukade prata med varandra utan att viska i mörka hörn."
"Din nyfikenhet och lust för alla möjligheter där ute"-
-"kan aldrig fjättras av religionens torftiga moral"-
-"av fartygsförsäkringar och nytt porslin."
"Från och med nu bränner jag dina brev utan att öppna dem."
"Då kommer jag att besöka dig i dina drömmar, min älskade."
"Jag är din syster. Låt allt annat förbli begravt."
En kvinna är här för att träffa er. Det enda sättet att stoppa henne-
-hade varit med hjälp av pistolen ni gav mig.
För hon är galen. Hon säger sig vara min husmor.
-Din husmor? -Hon säger att hon äger huset.
Jaha.
Jag har engagerat Londons bästa advokat.
-Är det här din advokat? -Min advokat försäkrar mig...
...att som Horace Delaneys änka, enligt lagen om fast egendom-
-så är halva huset mitt.
-Det är bara en kopia. -Det brinner bra.
Min betjänt vill skjuta huvudet av er.
Även er betjänt är nu delvis min.
Så eldade jag nyss upp anvisningar eller en massa spekulationer?
Ni eldade upp en avsiktsförklaring.
Vad avser ni att göra med mitt hus?
Till att börja med avlägsna dessa gräsliga bräder.
Fröken Bow, vet ni varför fönstren har täckts för?
Så att de lyckligt lottade utanför inte ser husets bedrövliga tillstånd.
Nej, för att det finns onda män som vill se mig död.
Men varken Ostindiska eller kungen kan döda er, på grund av testamentet.
De enda som tjänar på er död är amerikanerna-
-men ni förhandlar redan med dem.
Så när bräderna väl är borta kan vi sätta upp gardiner.
Ni vet väldigt mycket för någon som vet så lite.
-Vet ni att jag är en farlig man? -De sa det.
-Vem har berättat detta för er? -Jag informerades om er situation...
...av en av konungens representanter.
Och indirekt var det kungen själv som finansierade den dyra skrivelse-
-som ni precis eldade upp.
Kungens representanter köpslår sällan med aktriser-
-om det inte är på Maiden Lanes bakgator.
Pappret ni brände gör också gällande att som Horace Delaneys änka-
-äger jag dessutom halva handelsstationen i Nootka.
Och jag tror att Nootka är av stort värde för er, liksom för kungen.
Som ni ser är det ett enkelt byte, herr Delaney.
Er halva av huset mot min andel av marken-
-som jag inte har något intresse för.
Jag har även en väska med er fars tillhörigheter.
Brev till er, till er far, till er mor, från er mor...
...målningar av Nootka, teckningar...
Nej! Nej! Brace! Brace!
-Ska jag hämta pistolen? -Nej, gör i ordning ett rum åt henne.
-Med utsikt över floden. -Det kan ordnas.
Sätt fart, tänd en brasa i min mors gamla rum!
Jag avskyr att se dem inburade.
Om ni är i kontakt med kungen är ni redan i allvarlig fara.
Ni kan bo här medan vi löser våra angelägenheter.
God kväll, fröken Bow.
Jag hade vägarna förbi från Greenwich. I affärer.
Jag läste i tidningen att ni nu äger ett fartyg.
Jag läser tidningen klockan 07.00 varje morgon.
Min hustru äter rostbröd...
...medan jag söker efter nyförvärvade fartyg.
-Jag arbetar för Lloyd's. -Kaffe?
Nej. Jag ville erbjuda mina tjänster vid försäkrandet av ert fartyg.
Jag kan säkerställa att skrovet tjäras ordentligt-
-att de inte hoppar över ett lager och lägger överskottet i fickan.
Så att salt och maskar äter sig in och ni sjunker utanför Afrika.
Min affärsrutt går inte mot Afrika, utan västerut.
Och brevet där är från min snickare.
I mitt yrke tror vi på den goda försynen.
I sjöförsäkringsbranschen är tur förtjänstens gudinna.
Men ni tycks vara förföljd av otur, herr Delaney.
Era meriter är föga imponerande. Ni sänker skepp.
Ni är hålet i skrovet.
Jag tog en titt i registren.
Ni befann er på ett skepp som sjönk utanför Afrikas kust.
Ett slavskepp?
Jag tror att människor har förmågan att bättra sig.
Och jag anser samtidigt att detta knappast berör er.
Men när ni ändå är här kan ni här se...
...att mitt fartyg redan försäkrats av försäkringsmäklaren Cope.
Och om ni ser efter noga känner ni nog igen min handstil.
Låt mig fråga er, kvarstår erbjudandet om kaffe?
Tanken på det väcker något i mig.
När jag förstår att min hustru är kapabel till det hon gjorde.
Hon kan verka så känslokall. Eller kunde verka det.
Men nu känner jag till hennes hemlighet.
Det gör mig så hård, så arg.
Och hon gillar det.
Sedan ni kom tillbaka har hon knullat som ett mordlystet odjur.
Vi är alldeles utmattade.
Tanken på att jag har denna syndiga varelse under mig...
...och att det är min livslånga plikt att straffa henne...
Det gör oss bägge utmattade. En vacker utmattning.
Och på morgonen läser jag tidningen...
...och hon äter sitt rostbröd som en söt liten fågel.
Jag kom inte hit för att sälja försäkringar, herr Delaney.
Jag kom för att tacka er.
Du bad mig komma. Nu är jag här. Vad vill du?
Ska vi be?
-Jag trodde att vi var samma person. -Det är vi.
Nej, det är vi inte.
Nu vill jag aldrig mer se dig.
-Vi kommer att talas vid igen. -Nej, det kommer vi inte.
Jo, det kommer vi att göra.
-Fröken? -Fru Delaney.
-Dricker ni vin? -Inte innan föreställningen.
Det blir ingen föreställning i kväll.
Jo, såvida ni inte önskar ett upplopp i Covent Garden.
Till dess alla vederbörliga åtgärder har vidtagits-
-råder jag er att inte gå någonstans.
-Ni är en svag länk. -Dessa fantasier går bortom mig.
Om ni lämnar huset kommer de att finna ett sätt att utnyttja er.
Jag låter mig sällan utnyttjas.
Något "de" existerar inte och föreställningen blir av.
Är ni beväpnad?
Kan ni ordna en vagn till Drury Lane?
Ni måste få ut henne ur huset annars dödar jag henne och fågeln!
Brace, ordna fram två vagnar.
Jag såg att du blöder igen. Jag såg fläckar av blod.
Hur då? Var såg du det? Söker du igenom smutstvätten?
Det är lika mycket min angelägenhet.
Tillsammans verkar vi oförmögna att hindra månens uppgång.
Kan du hämta några apelsiner? Jag vill ha ett par apelsiner.
Är det gåsen eller gåskarlen som har problem?
Inser du att vi inte ens har råd med nytt porslin?
Är det därför du inte blir gravid?
Hamnpojkarna jag ger pennies har skockar av barn!
Och jag får inget annat än blod.
Älskade Zilpha...
...jag beklagar att vi inte är släkt.
Men låt din fitta ta emot säden från en rättsinnig man-
-som härmed lovar att köpa dig det vackraste porslinet-
-om du bara får det förbannade blödandet att upphöra.
-Apelsiner, frun. -Hon vill inte ha några apelsiner!
Vi vet alla vad hon vill ha.
Hur ser ni på den unge tysken, hertigen av Sachsens nevö?
Med avsmak på morgonen när han är nykter-
-och med vämjelse på eftermiddagen när han är berusad.
I sin bästa stund är han lite sämre än vanligt folk-
-och i sin sämsta stund är han lite bättre än ett odjur.
-Snabba på nu! -Ta in flickorna!
Var är flickorna?
Om du är här för att runka, dra i den och få det gjort!
Låt oss andra njuta av Shakespelare!
Det går inte förrän flickorna är på plats!
Flickor! Flickor!
Lorna Bow.
Jag beundrar ert arbete. Ni får gärna dela min vagn.
Om ni tar mig till Old Street tar jag en taxi där.
-Ni verkar fly från någon. -Har ni följt efter mig?
Ni har många uppvaktare bland pöbeln.
Och jag har länge varit en av dem.
Jag är en kvinna med speciell smak.
En beundrare från läktaren i mörkret.
Jag beklagar, men ni får förbli där.
-Varför har vi vänt? -Vi fick ert namn.
-Priset var två pund. -Jag är ingen kurtisan.
Men vi är här nu, och här finns ett uppvärmt rum med en säng.
Den här gentlemannen är en hertig. Han bad speciellt om er.
Er chef sa att ni skulle samtycka.
Han betalar för att vara i rummet när du och jag leker med varandra.
-Ni måste ha fått fel namn. -Där har vi henne!
Ge hit henne! Ser man på!
Din chef sålde mig klänningen du bar i rollen som prinsessan.
Du ska bära den i kväll.
Det tycks röra sig om ett missförstånd.
Ni måste ha fått fel namn.
Jag är hertigen av Richmond, för fan! Den där slynan är död.
Slynan ska hängas före söndag!
Här nere.
Den här är er.
Jag har en man som tar er till Paris.
Ni stannar där tills vi är klara här.
Ni är en svag länk.
Hon kom tillbaka precis. Gick direkt upp på rummet.
Jag tände ingen brasa i rummet. Hon kan gott torka i vinddraget.
-Hur många vet att hon är här? -Frånsett mig och fågeln, ingen.
-Vad har hänt? -Buden?
Bara Atticus kommer med leveranser. Och hon har bara tagit en vagn.
I kväll knivhögg hon hertigen av Richmond.
-Av vilken anledning? -Det ingick i deras plan.
De visste att hon inte är en hora och skulle göra motstånd.
Nu har de goda skäl att gripa henne.
Och det kommer de att göra.
Översättning: Joakim Troué www.sdimedia.com