Han kjøpte litt jord og ei kone. Nootka var mors stamme.
Dette landstykket er veldig verdifullt for amerikanerne.
-Selg det til en rimelig pris. -Nootkasundet er ikke til salgs.
Jeg har noe av stor verdi for nasjonen Deres.
Noe som britene prøver å drepe meg for.
Noen er hentet til London for å drepe meg.
Jeg trenger dine øyne og ører.
Du pleide å rette på skjørtet-
-og gå derfra som om ingenting hadde skjedd.
Nøyaktig hva skylder far Dem?
Alt det en ektemann skal gi sin kone.
Enken gjenstår som eneeier ved James Delaneys død.
Noe som kan være nært forestående.
-Hva er det? -Jeg vet det allerede.
-Sjekk lommene hennes. -Det er en mann.
-Fiskene har spist opp hjertet hans. -Kanskje fiskene, kanskje ikke.
Sølvtannen er min. Hvem har en kniv til inngrepet?
Slapp av, Mr. Delaney.
De er i trygge hender. Djevelen Deres reddet Dem.
Og De fulgte etter.
Agenten min sa han så avskyelige ting.
Jeg ga ham fri resten av dagen.
Mannen Deres ligger i elven. Britene vil se Dem død.
Men vi vil ha Dem i live.
De tåler smerte som en stein. Er det noe De lærte i Afrika?
Hvor mange sting gjenstår?
Jeg ga navnet Deres til vår venn.
Han sa noe om et landstykke på Stillehavskysten.
Han sa De spradet rundt med nyheten som om den var en fjær i hatten.
Men nå sprader De ikke lenger.
Jeg må snakke med Carlsbad.
Han må overlevere en beskjed til Thomas Jefferson-
-og USAs president.
Port Delgada Colonnade lovte meg-
-å finne et sendebud til Thomas Jefferson.
Så si hva De vil si til Carlsbad-
-så syr jeg Dem sammen og lar Dem gå.
Ikke?
Interessant kniv de brukte mot Dem.
Er den kinesisk, mon tro? Eller malayisk?
Da De kom hit...
...med rester av menneskekjøtt mellom tennene...
...inngikk vi en stille avtale.
Jeg syr Dem sammen, og De gir meg informasjon.
Si hva De vil ha i bytte mot Nootka.
-Si meg prisen Deres. -Jeg har ingen pris.
Hva er det De vil ha, da?
-Te. -Te?
Si til Carlsbad at jeg vil ha te.
Carlsbad sa: "Delaney er kanskje gal nok til å utfordre oss alle."
"Kongen, kompaniet og unionen." Hun hadde kanskje rett.
Hils Carlsbad fra meg-
-at jeg oppgi suvereniteten over Nootkasundet-
-til den nasjonen som gir meg monopol-
-på handelen med pels mot te fra Fort George til Canton.
Monopol. Det er det jeg vil ha.
All teen i Kina.
Hvorfor sa De ikke det med en gang? Det hadde spart Dem mye smerte.
Og De sa "hun" da De snakket om Carlsbad.
Så nå vet jeg at jeg leter etter en kvinne.
Big Bennett skyter av gårde kuler som spytter ild...
Hun glir over Lake Ontario og kaster slengkyss mot grensen-
-til de igjen lærer å skåle for kongen.
-Deres Høyhet? -Coop.
Deres Høyhet, jeg kjenner folk i Det ostindiske kompani...
Nei, nei, nei.
Jeg er i altfor godt humør til å diskutere Ostindiske.
James Delaney, en privatperson, har nylig arvet et stykke land.
Nootkasundet.
Dette landstykket gir eieren naturlig tilgang-
-til en direkte handelsrute til Kina.
Hvis De ser nærmere, ser De at landstykket-
-ligger langs vår omstridte grense mot USA.
Nei, det er Guds forsyn. Vi har lykken med oss.
Hvis det ligger på grensen, er det en sak for kronen.
Et spørsmål om krig.
-Hvem er denne mannen? Er han lojal? -Vi tror ikke det.
-En republikaner? -En eventyrer med dårlig rykte.
Det fortelles om galskap, barbari, tyveri og verre ting.
Da, Mr. Coop, er det en mann De kan gjøre forretninger med.
Har du sovet i et fuglereir?
Vi trenger en snekker.
Ja, døren stivner om vinteren. Noen tak med høvelen bør hjelpe.
Herregud...
Jeg har et ærend ved elva, men må bandasjere om.
Gi meg konjakk og nye bandasjer.
-Hvem gjorde det? -En malay med kniv.
Og så en amerikaner med nåler.
Konjakk og bandasjer.
-De vil prøve igjen. -Hvem da, for guds skyld?
Så når snekkeren kommer, si at vinduene skal dekkes til.
Og jeg vil ha elveluka stengt.
Så vi er altså beleiret.
Jeg antar at jeg kan bruke samme snekker-
-som dekket for vinduene da faren din ble beleiret.
La ham spikre samme spikre i samme gamle hull...
...mens du sitter der med samme pistol i hånden.
Og mens du sitter der med samme trossende uttrykk-
-stiller jeg samme gamle spørsmål.
Hva risikerer du livet for?
Kan du løsne på bandasjen så jeg kan røre på meg?
Opp med deg.
Du der! Ta imot!
Ok.
At vi er partnere, betyr ikke at vi ikke kan le av hverandre.
Jeg sa aldri at vi er partnere.
Det sies at du skar opp en morder og spiste innvollene hans.
Tok du med deg våpnene?
-Aldri stol på en snok. -10-kalibers Richardson-pistoler.
Samme ildkraft som en muskett, men du kan holde én i hver hånd.
Det er bedre.
Så hva er vi om ikke partnere?
Vel, jeg er kjøpmann, du er leverandøren min.
Du kan også være fergemannen min. Jeg kan ikke bruke veiene.
Iallfall ikke for øyeblikket.
Ser du hedningen? Han er svogeren min.
Han sier at på et menneske skal man spise dette. Det er mørt.
-Tok du med saltet storfekjøtt? -Svinekjøtt.
-Ferskt fra en slupp fra et kaldt... -Nei, vi spiser ikke svinekjøtt.
Varene har stått her i evigheter.
Antakelig, men jeg stoler på ham. Så bare betal ham. Takk.
-Hvem er du? -Bill.
-Er alt i orden? -Nei.
-Du kan hvile deg i Tilbury. -Nei, jeg forlater ikke London.
-Atticus, snakk fornuft med ham. -Jeg forlater ikke London.
-Hva er det der? -En båt.
Det vet jeg. Flyter den? Hvor mange får plass?
-Hvor skal vi? -Lincoln's Inn.
Hvorfor det?
Det ligger en håndskrevet lapp på skrivebordet mitt på loftet.
Lever den personlig til Hans Majestets sekretær.
Adjø, Brace.
-En Mr. James Delaney er her, sir. -Å, Gud...
I selskap med væpnede menn og en kannibal, sir.
-Si at jeg er død. -Han vil skrive testamente.
DET OSTINDISKE KOMPANI ETABLERT 1600
-Forsvinn herfra. -Jeg kommer med en nyhet.
Forsvinn herfra, sa jeg.
-En nyhet angående James Delaney. -Kom inn.
Herregud, de kuede hundene kommer med sine unnskyldninger.
Snikmorderen vi sendte for å ta livet av Delaney, er død.
Delaney er i live, sir.
Det er ingen nyhet, Mr. Pettifer. Det var jeg klar over i morges.
Dette, på den andre siden, er en nyhet.
Det ble levert personlig av Thoyt for en time siden. Les det.
"Dette er min siste vilje og testamente..."
"I tilfelle min død skal alle mine eiendeler og eiendommer"...
..."i sin helhet og for evig tid"-
-"tilfalle den suverene nasjonen Amerikas forente stater."
Så nå vet vi. Villmannen er slu også.
Og når det blir fred, tegnes ikke grensen av soldater-
-men av enda flere av disse fordømte advokatene.
Hundrevis av dem fra begge sider.
Og hvert minste landkrav vil brukes som juridiske prejudikater.
Og ikke nok med at vi ikke lenger kan avverge katastrofen-
-ved å drepe Delaney, vi må nå holde jævelen i live.
Skaff fire spiker, en treplanke-
-og sørg for at en Solomon Coop innfinner seg her i morgen kl. 12.
Klarer dere det?
Innen 12, Mr. Pettifer.
Jeg gjør mitt beste med havnesøpla som Atticus forsyner oss med-
-så du kan i det minste sitte ned før du nekter å spise det.
Hvis den sykelige ungdommen utenfor skal avverge kompaniets snikmordere-
-bør du være klar over at horene distraherer ham nattetid.
Du trenger ikke lenger være redd for Ostindiske kompani-
-eller kronen, for saks skyld.
Nå er amerikanerne den eneste trusselen-
-men de er den minst farlige av mine tre motstandere.
Jeg har gjennomsøkt hvert eneste rom i huset-
-men ikke kjelleren, så jeg må rekke det før tidevannet.
Hallo?
Hva gjør du her, Winter?
Jeg sover her iblant.
Sover du her?
Jeg så deg. Jeg så deg drepe malayen.
Som en ulv rev du ut hjertet hans og kastet ham i elva.
Strømmene førte ham til meg.
Så jeg skar ut byttet ditt. Ta det.
-Lær meg om magi. -Nei.
Jeg vil også være en ulv.
Eller en fugl, så jeg kan fly. Fuglen på nakken din.
Jeg vet hva det er. Sankofa.
Gå hjem til Helga nå.
Du er ikke trygg her.
Eggene og kaffen kjølner, sir.
Når var mor her sist?
-Da hun var syk. -Syk?
-Sperret dere henne inn? -Nei, vi beskyttet henne.
Hva er det der?
-Det merket. Laget hun det? -Hvilket merke?
Mot slutten gjorde hun ting. Ingen forsto hva.
Mot slutten, da hun ikke lenger fikk gå ut-
-eller vise seg offentlig.
Eller snakke engelsk eller sitt barbariske morsmål-
-fordi hun ble sett på som gal.
-James... -Nei.
Forklar dette for meg.
Jeg har samme merke på kroppen fra da jeg ble fanget i Afrika.
Hva er det?
Fortell meg.
Du sier ingenting, men du har svar. Det har du.
Og du skal gi meg svar.
Uinnviet jord for hedninger, gudløse og fordømte selvmordere.
De tømmer Bedlam nå. Snart er det ingen igjen her.
Mr. Solomon Coop, sir. Kong Georgs privatsekretær.
Takk, Godfrey.
Med mindre vi kan gjøre felles sak.
Kongens saker er aldri så enkle.
For øyeblikket holder det å si "kompaniet" med en viss avsky-
-for å få hans oppmerksomhet.
Glem India. Be ham legge India til side.
-Kongen angriper ikke India. -Regenten gjør som dere sier.
Nå undervurderer De ham.
Jeg undervurderte Delaney. Ta en titt på dette.
Han har skrevet testamente.
-Visste dere det? -Dere har 104 spioner i London.
Og vi har 202.
Hvem i helvete har dere hos Thoyt? Der jobber alle for meg.
Ikke ødelegg leken vår, Stuart.
Jeg bare vet det, helt enkelt. Anta at jeg allerede vet.
Da vet De at vi har et problem-
-som ikke kan løses med muskett eller kniv.
Dere har et problem, ikke kongen.
Jeg mottok et brev fra Delaney i morges.
Vi kan kalle det en knipetangmanøver.
Han går med på å la Nootkas handelsstasjon, røykeri og garveri-
-gå i den britiske kronens eie.
Forutsatt at vi gir ham monopol på handelen med sjøoterpels-
-fra Vancouvers kyst til Canton.
Canton?
Merkelig nok forekommer ikke ordet "te" i brevet.
Skal De be ham dra til helvete?
Før jeg svarer Delaney, bør vi kanskje diskutere India?
Lar De denne villmannen diktere politikken vår overfor USA?
Politikken vår er enkel nok.
Tilbakeføring av all jord som er tatt med makt.
Og vest for Michigan skal grensen trekkes opp av jurister.
Hvilket høyst sannsynlig innebærer at Delaney kan gi oss Vancouver.
Og til gjengjeld ofrer De Ostindiske?
Løs disputten med kongen angående Bombay, så snakker vi om saken.
For meg virker det hele veldig enkelt.
De innser vel at det handler om hevn?
Og hvorfor skulle James Delaney hate Ostindiske slik?
Hva faen gjorde De mot ham, Stuart?
-Anta alltid at jeg vet det. -Da skal De vite dette.
Delaney selger like gjerne Nootka til amerikanerne-
-hvis de tilbyr ham samme monopol.
Der kan nok kongen og kompaniet finne sin felles sak.
Ifølge mine spioner er det en enke.
Min fars død var ikke verket til skjebnen, men til én mann.
Denne fordømte, sta franskmannen!
Napoleon!
Hans avskyelige forfengelighet som bringer skam over nasjonen.
Hodene deres kappes av...
...deres legitime herskere kastes som kadavre i Seine.
Og i gatene er det fortsatt de som sier-
-at bare et udyr kan temme et udyr!
Og at for å hevne godhjertede folk som min far-
-må vi finne vårt eget udyr og kalle ham Napoleon!
Gud bevare kongen!
Unnskyld meg, sir. Forestillingen er snart over.
Om noen av korjentene er av interesse-
-koster de seks pence i timen.
Jenter med replikker koster 2,5 shilling.
Vi har også gutter i koret, hvis De foretrekker det, sir.
Den stakkars damen hvis far på et vis ble drept av Napoleon...
Hun heter Lorna Bow.
-Ja, hun er nok ikke tilgjengelig. -Alltid, eller bare i kveld?
Alltid, sir, på grunn av at hun er ei hoven merr.
Jeg er her på kongens vegne.
Gi dette til Miss Bow. Og kun til Miss Bow.
Forsømmelse fører til døden.
Ja, fortsett slik.
Det kiler!
Jeg er opptatt, sir.
Gode Gud...
Jeg er opptatt, sir.
Du er deg selv lik, Godders. Jeg må snakke med deg.
Ellers er hemmeligheten din snart kjent i kompaniets kretser.
-Utpressing. -Ja.
Men venner imellom. Det kan vel neppe skade?
Du fører vel protokoll ved hvert møte?
Du hører dessuten hva de sier når de rekker opp hånden.
Jeg vil ha den informasjonen. Jeg betaler deg for den.
Du får et pund hver måned.
Hvordan visste du dette om meg?
Jeg har øyne og ører overalt-
-på mange steder i byen, i likhet med kompaniet.
Jeg vil deg ikke noe vondt, Godders.
-Hvis jeg blir tatt... -Hva?
Hvis de tar meg i å avsløre hemmeligheter for deg...
Nei, de vil ikke ta deg. Jeg kommer til å beskytte deg.
Visste du at jeg var forelsket i deg på skolen?
Så klart du visste det. Så klart.
Jeg som trodde at vi bare var våpenbrødre.
Delte vi ikke seng iblant?
Det var ren tortur. Uutholdelig.
Så du kan stole på meg. Jeg kommer til å beskytte deg.
-Arbeidet ditt begynner nå. -Å, Gud...
Hvor stor er riften mellom kompaniet og kongen?
Jeg er litt for beruset for dette.
Har de gjort felles sak, eller er de fortsatt splittet?
Snakk med meg, for helvete!
Kjære søster. Jeg restaurerer vår fars kontorer.
Jeg har registrert handelskompaniet og forbereder skipet mitt-
-slik at når tiden er moden-
-og kompaniet har gått under, kan vi dra herfra.
Jeg rekrutterer en gruppe lojale menn som ikke har noen verdi for meg-
-utover fremmingen av denne saken.
Jeg forlot England som gutt. Mye har forandret seg.
Din avreise fra England var hypnotisørens fingerknips.
Jeg våknet opp fra transen og innså dybden av vår synd.
Jeg har funnet tilgivelse i Guds ord og ektemannen min.
Jeg vil ikke være del av planene dine eller fremtiden din.
Men du og jeg er fremtiden. Ektemannen din hører fortiden til.
Det ser man på hvordan han følger deg.
Du bør slippe stakkaren. Du torturerer ham.
Vi er omgitt av så mye forræderi at vi ikke trenger å oppmuntre det.
Brevene leveres ikke ubemerket.
Ektemannen min er streng.
Og som kristen ønsker jeg det velkommen. Jeg fortjener det.
Ektemannen din er dessuten enfoldig. Han ser deg ikke for den du er.
Jeg har seilt til steder der fordømmelse ikke finnes.
Vi pleide å snakke med hverandre uten å hviske i mørke hjørner.
Din nysgjerrighet og sult på alle muligheter der ute-
-kan aldri fanges av religionens syltynne moral-
-av skipsforsikringer og nytt porselen.
Fra og med nå brenner jeg brevene dine uten å åpne dem.
Da kommer jeg til å besøke deg i dine drømmer, min elskede.
Jeg er søsteren din. La alt annet ligge.
En kvinne er her for å treffe deg. Den eneste måten å stoppe henne-
-hadde vært ved hjelp av pistolen du ga meg.
For hun er gal. Hun sier er husfruen min.
-Husfruen din? -Hun sier at hun eier huset.
Jaha.
Jeg har engasjert Londons beste advokat.
-Er dette advokaten Deres? -Advokaten min forsikrer meg...
...at som Horace Delaneys enke, ifølge loven om fast eiendom-
-er halve huset mitt.
-Det er bare en kopi. -Det brenner bra.
Kammertjeneren min vil skyte Dem.
Kammertjeneren Deres er nå delvis min også.
Så brant jeg nettopp opp råd eller spekulasjoner?
De brant opp et intensjonsbrev.
Hva har De tenkt å gjøre med huset mitt?
Til å begynne med fjerne de grusomme plankene.
Miss Bow, vet De hvorfor vinduene er dekket?
Slik at de heldige utenfor ikke ser husets bedrøvelige tilstand.
Nei, fordi det er onde menn der ute som vil se meg død.
Men hverken Ostindiske eller kongen dreper Dem, på grunn av testamentet.
De eneste som tjener på Deres død, er amerikanerne-
-men De forhandler allerede med dem.
Så når plankene er borte, kan vi henge opp gardiner.
De vet veldig mye for noen som vet så lite.
-Vet De at jeg er en farlig mann? -De sa det.
-Hvem har fortalt Dem alt dette? -Jeg ble informert om situasjonen...
...av en av kongens representanter.
Og indirekte var det kongen selv som finansierte det dyre papiret-
-De nettopp brente opp.
Kongens representanter gjør sjelden forretninger med skuespillerinner-
-med mindre det er i Maiden Lanes bakgater.
Papiret De brente, sier også at som Horace Delaneys enke-
-eier jeg også halve handelsstasjonen i Nootka.
Og jeg tror at Nootka er av stor verdi for Dem, og for kongen.
Som De ser, er det et enkelt bytte, Mr. Delaney.
Deres halvdel av huset mot min halvdel av landstykket-
-som jeg ikke har noen interesse i.
Jeg har også en koffert med Deres fars eiendeler.
Brev til Dem, til Deres far, til Deres mor, fra Deres mor...
...malerier av Nootka, tegninger...
Nei! Nei! Brace! Brace!
-Skal jeg hente pistolen? -Nei, gjør i stand et rom til henne.
-Med utsikt over elven. -Det kan ordnes.
Få opp farten, tenn opp i min mors gamle rom!
Jeg hater å se dem i bur.
Hvis De er i kontakt med kongen, er De allerede i alvorlig fare.
De kan bo her mens vi løser våre anliggender.
God kveld, Miss Bow.
Jeg var på gjennomreise fra Greenwich. I forretninger.
Jeg leste i avisen at De nå eier et skip.
Jeg leser avisen klokken 07.00 hver morgen.
Min kone spiser ristet brød...
...mens jeg leter etter nyervervede skip.
-Jeg jobber for Lloyd's. -Kaffe?
Nei. Jeg kan ordne forsikringen av skipet Deres.
Jeg kan sikre at skroget er tjæret ordentlig-
-at de ikke hopper over et lag og legger overskuddet i lomma.
Slik at salt og mark eter seg inn og De synker utenfor Afrika.
Forretningsruten min går ikke til Afrika, men vestover.
Og det brevet er fra snekkeren min.
I mitt yrke tror vi på hell.
I skipsforsikringsbransjen er hell fortjenestens gudinne.
Men hellet Deres virker veldig dårlig, Mr. Delaney.
Merittene Deres er lite imponerende. De senker skip.
De er hullet i skroget.
Jeg tok en titt i registeret.
De befant Dem på et skip som sank utenfor Afrikas kyst.
Et slaveskip?
Jeg tror at mennesker har evnen til å forandre seg.
Og jeg tror også at det har lite å si for Dem.
Men når De likevel er her, kan De se her...
...at skipet mitt er forsikret av forsikringsmegleren Cope.
Og hvis De ser nøye etter, gjenkjenner De nok min håndskrift.
La meg spørre Dem, står tilbudet om kaffe fortsatt ved lag?
Tanken på det vekker noe i meg.
Når jeg forstår at kona mi er i stand til det hun gjorde.
Hun kan virke så følelseskald. Eller hun gjorde det.
Men nå kjenner jeg hemmeligheten hennes.
Det gjør meg så hard, og så sint.
Og hun liker det.
Siden De kom tilbake, har hun knullet som et blodtørstig dyr.
Vi er helt utmattet.
Tanken på at jeg har denne syndige skapningen under meg...
...og at det er min livslange plikt å straffe henne...
Det gjør oss begge utmattet. En vakker utmattelse.
Og om morgenen leser jeg avisen...
...og hun spiser sitt ristede brød som en søt, liten fugl.
Jeg kom ikke hit for å selge Dem forsikring, Mr. Delaney.
Jeg kom for å takke Dem.
Du ba meg komme. Nå er jeg her. Hva vil du?
Skal vi be?
-Jeg trodde at vi var samme person. -Det er vi.
Nei, det er vi ikke.
Nå vil jeg aldri se deg mer.
-Vi vil snakkes igjen. -Nei, det vil vi ikke.
Jo, det vil vi.
-Frue? -Mrs. Delaney.
-Drikker De vin? -Ikke før forestillingen.
Ingen forestilling i kveld.
Jo, hvis De ikke ønsker opptøyer i Covent Garden.
Inntil alle nødvendige tiltak er gjort-
-råder jeg Dem om ikke å gå noe sted.
-De er en svakhet. -Disse fantasiene er hinsides meg.
Hvis De forlater huset, vil de finne en måte å utnytte Dem på.
Jeg lar meg sjelden utnyttes.
Noe "de" eksisterer ikke, og forestillingen blir noe av.
Er De bevæpnet?
Kan De ordne en vogn til Drury Lane?
Du må få henne ut av huset, ellers dreper jeg henne og fuglen!
Brace, skaff to vogner.
Jeg ser at du blør igjen. Jeg så blodflekker.
Hvordan? Hvor så du det? Søker du gjennom skittentøyet?
Det er like mye mitt anliggende.
Sammen er vi ikke i stand til å hindre månens oppgang.
Kan du hente appelsiner? Jeg vil ha appelsiner.
Er det gåsa eller gassen som har problemer?
Vet du at vi ikke engang har råd til nytt porselen?
Er det derfor du ikke blir gravid?
Havneguttene jeg gir pennies, har flokker av barn.
Og jeg får ikke noe annet enn blod.
Elskede Zilpha...
...jeg beklager at vi ikke er slekt.
Men la fitta di ta imot en rettferdig manns innsats-
-som lover å kjøpe deg det vakreste porselenet-
-hvis du bare får den fordømte blødningen til å opphøre.
-Appelsiner, frue. -Hun vil ikke ha appelsiner!
Vi vet alle hva hun vil ha.
Hvordan ser De på den unge tyskeren, hertugen av Sachsens nevø?
Med vemmelse om morgenen når han er edru-
-og med stor vemmelse om ettermiddagen når han er beruset.
I sin beste stund er han litt dårligere enn en mann-
-og i sin dårligste stund er han litt bedre enn et udyr.
-Skynd dere nå! -Få inn jentene!
Hvor er jentene?
Hvis du er her for å runke, dra i den og få det gjort!
La oss andre nyte Shakespeare!
Det går ikke før jentene er på plass!
Jenter! Jenter!
Lorna Bow.
Jeg beundrer arbeidet Deres. De kan gjerne dele vognen min.
Hvis De tar meg til Old Street, tar jeg en taxi der.
-De så ut som de flyktet fra noen. -Har De fulgt etter meg?
De har mange friere blant pøbelen.
Og jeg har lenge vært en av dem.
Jeg er en kvinne med spesiell smak.
En beundrer fra mørket og høyden.
Jeg beklager, men De får forbli der.
-Hvorfor har vi snudd? -Vi fikk navnet Deres.
-Prisen var to pund. -Jeg er ingen kurtisane.
Men vi er her nå, og vi har et oppvarmet rom med seng.
Denne herren er en hertug. Han ba spesielt etter Dem.
Sjefen Deres sa at De ville samtykke.
Han betaler for å være i rommet når vi leker med hverandre.
-De må ha fått feil navn. -Der har vi henne!
Gi henne til meg! Ser man det!
Sjefen din solgte meg kjolen du brukte i rollen som prinsesse.
Du skal bruke den i kveld.
Det har visst skjedd en misforståelse.
Dere må ha fått feil navn.
Jeg er hertugen av Richmond, for faen! Den merra er død.
Merra skal henges før søndag!
Her nede.
Denne er din. Jeg har en mann som tar Dem til Paris.
De blir der til vi er ferdige her.
De er en svakhet.
Hun kom nettopp tilbake og gikk rett opp på rommet.
Jeg tente ikke opp i rommet. Hun kan tørke seg i trekken.
-Hvor mange vet at hun er her? -Bortsett meg og fuglen, ingen.
-Hva er i veien? -Budene.
Bare Atticus kommer med leveranser. Og hun har bare tatt én vogn.
I kveld knivstakk hun hertugen av Richmond.
-Av hvilken grunn? -Det var planen deres.
De visste hun ikke er ei hore og ville gjøre motstand.
Nå har de god grunn til å pågripe henne.
Og det vil de gjøre.
Tekst: Kay Morten Magelie www.sdimedia.com